PG 



Glass 
Book 




I Z B R 

STARIH 

ILIRSKIH PIESNIKAH. 



KNJ1GA DRUGA 

PIESN1 MZL1KE MM MMM. 

Troskom Dra. Ljudevita 6aja. 




Monograph* 



I Z B O R 

STARIH 



ILIRSKIH PIESNIMH. 



KNJIGA DRUGA. 

PIESNI D. RANJINE. 



TROSKOM Dra. LJUDEVITA GAJA. 



Tiskom narodne tiskarnicf- dra Ljudevita Gaja. 



18 5 0* 



DINKA RANJINE, 

t 

VLASTELINA DUBROVACKOGA 

PIESM RAZLIKE 

pisane 1550 — 1563. 



1 T 1 NOVO PREiTAMPAIE 

NASTOJANJEM I TROSKOM 

Dra. LJUDEVITA GAJA. 



U ZAGREBU. 

Tiskom narodnc tiskarnice dra. Ljudevita a j a, 



1 8 5 0. 



VISOKORODNOJ 
PRESVIETLOJ GOSPODJI 
h\e(;i\ji 

JELENI MKOVOJ Dl POZZA SORGO, 

VLADICI DUBROVACIvOJ. 

RODJEXOJ 

„R A N J I N A" 

POSLIEDNJOJ 
OD TOGA PRASTAROGA VLASTELSKOGA PLEMENA 

OVO DIELO 

JEDNOGA OD NAJSLAVMJEH NJEMEH SUKUNDIEDAH, KOGA 
ONA I PEEVANJEM NASLIEDI, 

P OS VET JUJE 

U ZNAK HAMOSTI I OSOBITOG POSTOVANJA 



Dr. Ljudevit Gaj, 

CARSKI SAVIETMK. 



PREDGOYOR 



Dielo ovo izaslo je pervi put na sviet u Fiorenci 
g. 1563. nastojanjem samoga spisatelja, ukraseno likom 
njegovim i veleznatnim njegovog plemena cimerom, komu 
u svem ilirskom cimerju ravna neima, i koi se po dubo- 
kom svom znacenju tako odlikuje, da bi zgodno svemu 
nasemu narodu uz nebesku Lelim — mladi miesec i 
zviezdu — za sveobci timer sluziti mogao s mudrim 
primierom od pauka i zmije i s napisom: „Umom, a 
ne.silom." — 

Ovo novo izdanje takodjer ukraseno likom i ci- 
merom piesnika nacinjeniem polag izvornih prilikah, 
posvetio sam presvietloj gospodji kneginji Jeleni di 
Pozza Sorgo u znak harnosti za poklonjenu mi staru 
pervoga izdanja knjigu, po kojoj je ovo dielo pre- 
stampano., i koje je podpuni naslov sliedeci : 

P1ESNI RAZLIKE 

DINK A RANJINE VLASTELINA DUBROVACKOGA , 

u kojih on kaze sve sto se sgodi mu stvoriti kroz ljubav, 
stojeti u gradu talianskom od Zangle. — 

FIORENZA I FIGL. DI LORENZO TORRENTJNO MDLXIII. in 8. maj. 

Od kolike su vriednosti i vaznosti ^Razlike yiesni" 
ove, u obziru jezikoslovnom sudit ce filolozi, od kolike 
eiene u smotrenju piesnickom^ razabrat ce piesnici. Sva- 
kako mislim, da sam jednim i drugim ne malu uslugu 
udinio prestampanjem ove stare riedke knjige. 



vm 



U prepisivanju priderzan je kroz sve dielo per- 
vobitni razred^ a u riecmia nije posve nista promienjeno 
do samog pravopisa i do pogriesakah perve stamps 
koje su ovdie izpravljene. I zato se moze jezikoslovac 
ovom knjigom tako sluziti kakogod samim pervim 
izdanjem, a svaki ljubitelj narodne knji&evnosti vidieti 
ce jasno, kakav je bio prie tri sto godinah knjizevni 
jezik i mnietni slog kod pervih piesnikah dubrovackieh. 

Duh onoga vremena u Dubrovniku, i nieke zivo- 
topisne certice o samom spievaocu opisuje dubrovacki 
knjiznik G. Galjuffi u krasnom dielu : „ Gaileria di 
Ragusei illustri" na taliauskom jeziku. Poiag toga 
opisa uputjuje se nadalje ovaj predgovor. 

Teciase sestnaesti viek ; knjizevnost ilirska u Du- 
brovniku ukrasena sjajniem imenima vec od predjasnjeg 
stolietja uzela biese lik od siovesnosti gercke. Vidjalo se je 
u njoj prosto ali njezno osietjanje, ugladjenost i sklad- 
nost nakitjena besiedom jednostavnom, cistom i jasnom^ 
obogatjena prekrasnima* ukusom gerckim disuciem pre- 
vodima od Vetrwatah, Tuberonah, Lampridiah^ Zla- 
taricah itd. — Istina, nije bio viek velicanstvenieh 
umotvorab kao sedamnaesti^ od koga smo nasliedili jednog 
„Osmana" jednu „Kristiadu" „Saze sina razmetnoga" 
i mn o go drugieh znatnieh dielah, o kojima nije miesto 
ovdie govoriti; no bio je viek u kome je izverstno od- 
hranjenje oplemenjivalo duliove i trazilo poeziu u cuv- 
stvima. Ali viek ovaj obnovljen na vrielu starinikah 
zaderzavao je neograniceno smionstvo od umisljenosti, 
i nepazecL, da se time zerlvuje obozavanju same u- 
mietnosti, ogrievao je serdca na stranoj vatri, posve- 
tjenoj stranim oltarima; i hotievsi tudjinstvu nalikovati. 



IX 

otimao je zivahnost sobstveniem nadahnutjima. Zbog 
toga citajuci spisatelje onog vremena dusa nemoze se 
zanieti, no sladko pociva zaljubljena u svojstvo jezika, 
ugleclnost stila, naravnost mislih i prostotu cuvstva: 
o datle onog vremena zakoni i obicaji, u kojima se je 
pojavljivala teznja knji^evna; odatle jednolicnost javnog 
duha i one izobrazenosti — zrake talianske — , koja 
prodrievsi kroz okolisne oblake surovstva, bistrie blistase 
s jieba dubrovackog na sam ovaj osamak u pustinji. 

Jedan od najsjajniih preclstavnikah one dobe bio 
Y je Dinko Ranjina. Rodjen u Dubrovniku g. 1536 od 
vlastelske obiteli, plamtio je vec od svog dietinstva 
takom vatrom za naukama, da je bio predstavljen kao 
primier svojim saucenicima, a prie svog 20. iieta bi 
vec proglasen kao dobar piesnik. Ali njegov otac, 
komu je vise stalo do umno^enja svoga blaga nego li 
do liepote kako\ieh pies am ah. poslje ga u Mesinu — 
ili kao sto ju nasi staro-fenickim imenom zovu Zanglu — 
da se tu bavi tergovinom. Mladic poslusan zapovie- 
di otcinoj ostavi Dubrovnik , ali s njime putovahu 
domace vile. One su tiesile dub urnoren nepriateljnim 
brigama, pa su ga odatle sliedile u Fiorencu, kamo se 
je morao premiestiti po zapoviedi otcinoj. Mnogo i 
prekrasnih piesamah spievao je u Italii. 

Serdce, kao sto njegovo biese, nije moglo neocu- 
tjeti moc one ljubavi, koja oblagorodjuje nacme, iz- 
viezbava urn, 6isti dusu od svake Ijage podlog cuvstva, 
ter ju uzdize na visoka ponjatja. Njegovi spievi, u 
kojima je spievao jednu Liviu iz Zangle, jednu Rom 
iz Florence, i ono cudo od liepote i od duha Cvietu 
Cucertc, zenu, koje je kuca kao saslaniste svih knjiz- 



X 



nikah disala mirisom gercke druzbenosti « jednom 
riecju jednu Aspaziu dubrovacku, — pri tome liepa 
svojstva serdca i uma, ugladjenost nacinah, koji su u 
Dubrovniku vazda najblagorodnii bili, (jer ona prostata 
kod spisateljah, koja nam se cini kao prividna i samo 
pouzajmljena, cestokrat je ili izjav, ili pako zavies 
prostodusja — sve to dobilo mu je blagonaklonost 
velikog vojvode Kuzmana. — Cim bi ucinjen vitezom 
sv. Stiepana kad god se je viecalo i riesavalo o tez- 
jim stvarima , svagda su iskali od njega savieta i po- 
rno ci, i svi su pristali zadovoljno uz njegovo mnienje. 
jer su njegove rieei uviek bile razborite. 

Ali domovina pozove ga k sebi. Ostavi Italiu, koju 
je vec bio svu obisao* onu zemlju, koja ga je blazen- 
stvom svetih euvstvah zaniela, i na njegovoj tamburici 
potaknulaj edno skladnoglasje. koje nikad izumriet nece. 

Sriecnie doba nastajase tad za Duhrovnik vele- 
scienjem mocan^ imajuci silno i strabovito pomorslvo. 
Tri stotine ladjab sa zastavom sv. Vlasi plovilo je sva 
mora od svieta; galie oruzane na troskove seljakah 
zajedno sa Spanjolcima borile su se kod Tunisa, Al- 
gjera> Tripolisa, Lizbone, smiono sretale Engleze, Ho- 
landeze i Francuze u bitkama Karla V., Fihpa II — 
Njegovi sinovi razglaseni kao junaci na sriedozemskom 
mora i po morima Indie : njegovi Mazibradici , Doli- 
sttci, Martolosict, Ohnutetiti i mnogi drugi obljubljeni 
i prenakitjeni castima i svakim odlikovanjem postadose 
Grandi od Spanije. Njegovo viece dobhalo je povelje 
od kraljevab katolickieh, pane pobvalah i proslavljenjah, 
a sto je najvise vriedilo., povlasticah i polasticah ter- 
govadkieh. Njegove naselbine u Sarajem ? Novom 



XI 

Pazaru, Biogradu^ Vidinu^ Silistrii, So fit, Bukurestu 
i Drinopolju kao nezavisne obstine upravljale su so- 
bom po sobstvenim zakonima, i sipale u skut matere 
neizmierna bogatstva, plod njihove obertnosti. 

U torn stanju nalazio se je Dubrovnik, kad bi 
pozvan Ranjina na kormilo praviteljstva. U derzavnim 
poslovima pokazivao je takovu mudrost i viestinu, da 
inn biese sedam putah povierena od skupnovladarstva 
verhovna cast kneza. Kao takav svagda je pametno 
vladao, promicao narodno dobrostanje i tim dokazao, 
da piesnik nemerzi ozbiljne i duboke nauke. — Sve 
vrieme, sto mu je preostajalo odjavnih i kucevnih po- 
slovah, posvetjivao je znanostima; ter ako je u mla- 
dosti pievao ljubav, docnie slavio je slavu priateljstva 
i kreposti, sto vise, pokusao je i svete piesme, ter za 
pokazatL, koliko je u njemu razne izverstnosti, racilo 
mu se biase kadgod i prosaliti se piesmama saljiviem i 
posmiesniem. Iz latinskog prevede Tibula, Propercia i 
Marciala; — iz gerckog: Filemona i Moska. Njegove 
Piesni Razlike najprie — kao sto je gore kazano — 
stampane u Fiorenci god. 1563., biehu prestampane 
1634. u Mletcima od Marka Gmamia u dva svezka, 
od kojih pervi zaderzavao je eroticke, drugi pako 
svete, moraine i saljive. Nitko nije od njega boljim 
uspiehom pokusao prelijati poeziu gercku i latinsku u 
tvorilo ilirsko s uresom osobita jezika, cista i ugla- 
djena, kome biese tako viest, da se je sam Ardelio 
della Bella u svom riecniku u izboru riecih i izrazah 
pozivao na izverstnost njegovu. 

Da su mu bile takodjer toskanske vile naklonjene, 
neima sumnje , pocem Niko Goca u razgovorima o 



XII 



stanju republikah (dan 8.) pise : , ; kako su liepe toskan- 
ske piesme mog viteza Ranjine, a koliko je razlican 
u nasem jeziku isti Ranjina od mnogo drugih divnih 
duhovah i riedkih umovah, to svak zna itd." — To 
potverdjuje i Mauro Orbini (str. 186.) — „Zive sada 
Dinko Ranjina slavni piesnik, kako u talianskom tako i 
siavjanskom jeziku." A sada od njega neostaje nam na 
talianskom jeziku, nego malo epigramah toskanskieh. 

Njegovo ime bilo je tako visoko cienjeno i sto- 
vano, da mu je Franjo Baldelo posvetio komentare 
Cesara i Pavla Labadesa sa pet pervih pievanjah 
Made: jedno i drugo na talianskom jeziku, a Flavio 
Ehorense dielce o vitezkiem redovima: 

„Insignes auro phaleras et lucida frcena 
Attulerat nuper Ragnia Tuscus eques, 
Ragnia solemnes Stephani juratus ad aras 

Assiduam Cosmo sub Duce militiam: 
Ille quoque arguto laudat si carmine, dulces 

Evocat ascroeis saltibus Aonidas, 
Quce ripas, Sebete, tuas, quaeque antra Sibyllae, 

Et vicina colunt liltora, Parthenope" 
Umrie g. 1607. u 71. svog zivota, — ljubljen od 
jednog zbora uglednieh i ucenieh priateljah, kao sto 
biahu: Nale, Monaldi, Goce, Zlataric, Orbini, Luccari, 
Bobali. S ovima dielio je slast od milih naukah, koje 
su za njega bile potrebe dusevne, kao sto su za druge 
potrebe tielesne. On si je nacinio oko sebe jedan 
krug, i tako udaljen od svakog svietskog doticaja, zivio 
je blazen u svom dugevnom zivotu. 

U Zagrebu 25. kolovoza 1850. 

Dr. Ljudevit f«aj 



DINKA RANJINE 



Frano Isukarevic nad prilikom 
Piesnivca. 



Ovo je prilika pies7iivca } ki na svit 
Nasega jezika hotie slds objavit; 

Ki pojac ljuvezni od svoje Ijabavi, 

Svih starih sve pies?ii za sobom ostavi; 

Njegovo da ime iiviel ce medju svim^ 

Jak lovor sred zime men dabjem ostalim. 



Isti u pohvalu onoga, ki je je upisao. 

Da si ti pisat htil toga moc velika, 

Koga si ovdi amil upisat prilika: 
Znaj\ oci nebi 7ne vik mogle na svieli 

U niedno jar vrime liepsa stvar vidieti. 
Na zasve jer toga nepisa tvd kriposj 

Ja sdrca sred moga li vidim taj lipos ; 
Er je on a ovih piesneh htie ob/avit, 

Vridno tad a kojih sve dni ce" sve zivit. 



Jflarko Banjina u pohvalu piesnika 

Nitko se netrudi, ni drvi s tobome, 

Ni ieli ?nea Ijadi hvala in a nad tvome; 

Ti si sam sve ine, men nami hi su bit \ 
Piesnivce jedine nadisal i dobiL 

Opet isti. 

Ako v je svakomu svud dano na sviti, 
Sto ima a svomn sdrca mod izriti : 

Praved?io ril c'a ja, da 9 e na svit znano svim, 
Nif , vierujj spievanja dragoga nad ovim. 

Isti u pohvalu Bubrovnika. 

Ako je tvoja vlds obcena i tdrg tvoj 

Raznosil slavan glas po zemlji dosle svoj : 

Odsad c'es tve ime sto vecom hvalom ti 
Piesnima ovime k nebesom uzniti. 

Frano Lukarevic u hvalu istoga. 

Koliko na saj svit Dabrovnik slavni grad, 
Moze se slavan rit a svoma bitja sad^ 

Pokoli visnja ces, a njem pri sto ni bil> 
Toliko vridna jes piesnivca satvoriL 

Opet isti. 

Jur ako vrime sve neima dosle ti, 
Ko pojac ime tve proslavi na sviti: 

Dabrovnice sada htiej visnja mod slavit; 
Er ona tebi da, kim ces vik slavan bit. 




CIMEU 

iluhrov u vlk og vlastelsleog plemena 



PLEMEN1T0MU KNJIZNIKU 

SVAKE CASTI DOSTOJNOMU 

GOSPODINU GOSPODINU 

11HU MESCETICCf 

VLASTELINU DUBROVACKOMU 

DIH KO R A I J I W A 

snizenim priklonstvom 

milo pozdravljenje pise. 

Ljubav, ka pameti mudrie neg moju privrati, mnogo 
razurani prijatelju i rodjace moj, u ovih stranah latinskih 
stojeci usili i mene, takodjer da budu sliditi nje stupaje, 
u kojih mi nacin da u istinu ne mao, izostavsi mi bremena 
od mojih cinjenjah svakdanjib; bivsi nieka cud moja nikako 
nestati zaludu, da ovi broj od piesrri razlicih ucinim, koje 
sad vami posilam po obicaji staroj i sadanjoj od svieh 
spievalac, ki svoja pisma komu godi vazda u darov 
daju. I nemoj se cuditi, da Ljubavi u vlas se podlozih; 
'er kako narav, ka s cudnime razumom sve stvari uz- 
darzi i vlada , hoce da prolitje cvitjo plodi , a lieto i 
jesen paka voce dava a tako i mlados siluje , da dni 



VIII 



svoje mladosti provede. Ni mi manje od tvoje mudrosti 
pohuljeno biti ima videci da piesni stavih se pisati, 
znajuci vi, 'er pismo piesni casnaje velmi stvar, a 
toj se vidi po dareh i asteh, ke su stari spievaoci od 
gospode i kraljevah na svietu imali. Scipiun Afrikan 
priliku Enia spievaoca, koga vazda u svieh cinjenjeh 
od boja i mira za druga darzase, cini u jedan kami 
mramoran urezat, i paka varh greba njegova postavi, 
bivsi ga ziva velicim blagorn darovao. Kralji od Egipta 
Menandru spievaocu poklisare poslase, velike mu dare 
obecajuci, da bi htio zivot svoj medju njima provesti. 
Augusto rodni dan Virgilia spievaoca s velicim casti 
spomenivat svako godiste cinjase. Evripide spievalac 
toliko primljen bi prid kraljem od Macedonia, da njemu 
casti velike cinjase svaki dan sobom ga na tarpezi 
darzeci i njemu zlatan sud, kime on pijase, u poklon 
darova, i mnogo robja, od Atene koji biehu , milos mu 
ucini, da mogu slobodno na njih dom iz zemlje njegove 
otiti. 

Kralj Lehsandro veliki, od Sarblji gospodar, koi 
svit dobi vas, podstupivsi s vojskome Tebu grad garcki, 
ki mu se biese odvargao, uzamsi ga napokon, posiece 
ses tisuc dusah, a tridesti tisucah zarobivsi paka proda, 
vojsci davsi slobodu, da vas grad popliene, i paka 
razvargu mire mu na zemlju: nista nemanje ucini pro- 
stiti svoj kuci spievaoca Pindara, da nju ni usto ne- 
budu tegnuti. Isti kralj Lehsandro razbivsi Daria kralja, 
i nasadsi jedan zaklop vas uresen draziem kamenjem 
od sciene neizmierne, sva ostala pliena junakom raz- 
dielivsi uze ga za sebe i rece: prem se ova stvar 
prosase za u njojzi hraniti Omerove piesni, koje u 



IX 



tolikoj velikoj casti scienjase, da ih vazda pored s 
macem nakon glave darzase. Stacia spievaoca Domician 
rimski kralj cas mu veliku stvorivsi krunom ga darova 
i mnozim inima darima od sciene ne male. Ptolomeo 
kralj Omeru spievaocu carkvu sagradi, i u njojzi priliku 
njegovu od mramora postavi. Lisandro od Sparte kralj 
arvuci Atenu grad, i znajuci 'er oni dan, ki biese na- 
mislio dati mu arvanju najposlednju imase se ukopati 
Sofokle spievalac , prodlji rok u tomu dnevi za ne- 
smesti cas, koja se cinjase ukopu njegovu. Stesikoru, 
komu, kako Plinio veli, dodje piet slavic na usta njegova, 
kada se porodi, dosadsi u Katinu, miestani toga grada 
ne samo ga primise s velikom casti , da nu mu joste 
dio dase u vladanju grada, i u svieh pienezeh, koje 
kovahu , njegovu priliku cinjahu. Toj se isto prigodi 
meni viditi bivsi u tomu gradu ; moji prijatelji poklonise 
mi jedan tih srebarnih pienezah, u kojih biese njegova 
prilika, i ukazase mi takodjer greb njegov s mramorom 
sazidan kod vratah od grada, koja se imenom njegovim 
joste i dan danasnji zovu Stesikorova vrata. Istomu 
Stesikoru spievaocu Falari posilni gospodar Agrigentina 
grada cini carkvu kako bogu sazidat i Imeru , njegov 
rodni grad, ki mu tada neprijatelj biese, usili da casti 
bozanstvene imenu njegovu vik budu ciniti. Opiano 
spievalac, ki, kako hoce mnozi rieti, stojeci na nasem 
otoku od Mlieta ucini piesni od ribah morskieh , koje 
pokloni Antoniu sinu Cesara Severa rimskoga , i ima 
uzdarje od njega zlat pienez po svaki oranj piesni, i 
njegovi gradjani hotec ga poctiti, od svitla mramora 
priliku njegovu srid grada stavise, s teziem pismom 
odzgora : 



v Ja jesam Opiano svim sladki spievalac, 
Koga smart zavidna prie reda umori, 
A da mi difji rok, smart iwit dadise, 
Ni'edan mi umarli nebi mk takmen bit." 

Zatoj se dobro vidi za koliko vriednu stvar piesan 
je scienjena, koliko svetieh ljudi na svietu jes bilo, ki 
niesu pismo toj utekli pisati ? Salamun, koga Bog varhu 
svieh ljudi mudrosti nadari, uzezen ljuvenim plamenom 
nestvori li u mlados piesni pribludne u kojih ukaza, 
koliku vlas nad nami ima moc zelje ljuvene? David 
kralj otac njegov neigra li prid arkom, u kojoj zakon 
puk njegov nosase pojuci piesni razlike , koje on 
ucini, i nami u pismu ostavi. Lacedemoni videci, 'er 
nijedna stvar nije toliko vriedna ni krepka za vojske 
voditi i razsarcbe smetnieh bojnikah taziti, strah s njih 
sarca odnimit i podzec ih na zelju od casti i slave, 
koliko sladka besieda dostojna spievaoca, poslase protiva 
Ateniezom Tirtea piesnika ucinivsi ga vojevodom nada 
svom njih vojskom. Parvi oni stari besiednici prid 
sbornim skupom gradoviadne gospode njih besiede cinjahu 
bez nijednoga uresa , ni dike od rici , tako da buduci 
malo sladke nemogahu priniti ni odnimiti sarca sudac 
na njih hotinje. Koju stvar videci Isokrate Trasimako 
i Gorgia njih besiede pod nieke miere obcene piesnima 
slozise i stavise. U istinu veliku moc otajnu i divnu 
u sebi piesni imaju. Timoteo spievalac , kako pise 
veliki Basilio , romonim pojanjem od piesni gnjivno 
siljase kralja Lehsandra na smecu i na rat, i njega 
tako sarcna tutako pojuci opeta cinjase pokojno utazat. 
Damon Pitagorik pojanjem od piesni dovede na dobro 



i pocteno zivinje jedne mladce , ki biehu na pitje od 
vina i na blud odvece prikorno podani. Senokrate 
takodjer romonom takime ozdravi jednieh ki biehu izasli 
paraeti svoje van. Talete Kretenski cini kugu minut iz 
miesta gdi biese. I ako bi reci btil vas razum, da taj 
govor tvorili su ljudi , ki viku boga na sviti neznase, 
nectimo li takodjer, da receni kralj i prorok David 
ozdravi romonom od piesni njegovih Saula , ki biese 
niekome nemoci od hudoga duha ne malo pediepsan. 
Eliseo prorok nehtie naviestiti kralju israelskomu , sto 
ima uciniti za vodu iznaci, koju on iskase cic, da mu vojska 
od zedje nepomre, stogodi mu prie toga necini dovesti jed- 
noga spievca, ki pojuc romonom od piesni bozji mu visnji 
duh narece sve sto rit imase , i tako kralju naviesti 
stvar , ka se primase njegovoj potrebi. Nezna li se 
paka, 'er broj nesvarsni visnjieh angelah. ki stoje svedjer 
goru , prid licem boziem , nigdie nepristaju spievaje u 
piesni: Svet, svet, svet gospodin bog od vojskah ? I 
zarad toga nebeskoga pojanja odredi u carkvah njegovih 
na zemlji , da se piesni razlike sve poju , za ino ne, 
nego kako rece Gjore : 

„UmarU da znaju 
Ku milos bog dili prid sobom u raju." 

Necuju li se svud po dvoru gorske pastirke , cim 
stada njih pasu planinom hodeci , gdi piesni spievaju 
za boli razsladit kegodi nevolje? Nevidimo li ljudi, ki 
kopanjem trudmm njive cine plodit, u piesni pojuci, gdi 
trudim Gvojima razgovor davaju ? Trudni i umorni putniei 
za pvikratit muku dosadnoga puta, putujuc spievaju. I 
oni ki brode strasne i pogibne dubine sinjega mora 



XII 



spievaju veselo trudni duh radostan za stvorit i ucinit. 
U svieh gradovieh od svieta, ki rabom od ruke zivot 
svoj provode , od piesni slasti pojucom slade jad pri- 
garki trudnoga umora. Nevidi li se u moru, 'er Sirene 
folike sladke piesni poju, da mnoge ljudi pomorne njih 
slados zatravi? Na zemlji takodjer koliko velik broj jes 
od pticah razlicieh , koje njih piesnima sladkima sebi i 
druzim razgovor nemao davaju? Nije zemlje, nije grada 
ni miesta na svitu nigda bilo, nije sada ni ce biti toliko 
divjacna u svieh jezicieh od svita , gdie nije piesan 
ljubljena. Svi jezici piesni pisu i poju, i oni takodjer 
ki pisma neznaju. Nijedan se ni nacin od pisma davnjeni 
ni starii neveli , nego ovi od piesni : pace kako znani 
Garci vele , ako bogovi medju sobom stogodi govore, 
sve su njih besiede piesnivim ricima takmeno stisnute. I 
toj se vidielo po dielu; 'er piesan bivsi u sebi divna stvar, 
nijedan odgovor bog Apolo u Delfu nedavase, stogodjer 
u piesan ucinjen nebiese. Toj isto Sibile takodjer 
cinjahu, kadgodi htiahu koju stvar prorocit. Ka se stvar 
raoga§e sladja nac od piesni za ljudi razagnane po 
gorah ujedno skupiti? kako se veli od spievaoca Orfea, 
kad pojase, njegove piesni od slasti biesno ga slidjahu 
dubja, vode, kamenja i zviri razlike , koje su na sviti. 
Pttagora, Demokrito i EmpedoMe, miestanin ovoga otoka, 
u komu so najprie piesan na svit nadje, i ostali mnozi 
od starih davnjenih garckieh mudracah, stogodi su upisali, 
sve su u piesan slofcili tiezime nacinom scieneci bolje 
ljudi na nauk privesti. Kom stvari potaknut bi Marko 
Tulio , svitlos rimskoga jezika , da rece hvale6i Arkia 
spievaoca: Slas vridna od piesni rados daje mladosti, 
a staros nejaku veselu satvara , u sreci dobrojzi dika 



XIII 



su castena, a u zloj nezgodnoj razgovor izvarsan. Ona 
mudra dusa knjiznoga Ptatona, koga Ti, mogu rit, nigda 
iz ruke nepustaes, rece u razgovoru priazni, njih vridnos 
poznavsi: Slidimo ovi put u koi smo uliezli s pomocju 
spievalac, zasto oni sviem nami vodci su i otci svakoga 
razuma : I na drugom miestu kazuci, kolika se sciena 
cinit od njih ima , privodi Sokrata Minoju ove rieci 
govorit: vridni clovice, ti i svi ini , ki Ijube i zele 
shranit cas glasa poctena , imas pomnjivo bljusti se 
neuzet omrazu s nijedniera spievaocem ; 'er oni u obadva 
tvorenja > od hvale i hulbe , u istinu velju moc i silu 
imaju. U Fedru jos zatim rieci tej veli : Spievalac 
uresivsi piesaivim napravam cinjenja hrabrena od starih 
vrimenah , za nauk mudrosti svima su onim , ki doci 
imaju. Takodjer u onomu pismu, gdi nas uci podobno 
ziviti, ovej rici govori: Kako bude mlados prijat slova 
parve knjige, neka se stavi stit pojanja spievalac, ucec 
ih na pamet, u kih mnoga i izvarsna diela od ljudi 
svitlieh i vridnieh pocitana su i hvaljena, cica da 
kriposnim zavidom ganuti od slave i casti budu se siliti 
njih slavna i hrabrena cinjenja nasliedovat. Na drugom 
miestu razmisljajuci, sto je piesan, rece: Piesan je dar 
bozi ; nigda spievaoci piesni nemogu ciniti, stogodi duh 
bozi pamet njih nenadahne ; niesu po trudu i rabu 
svakdanjem spievaoci , nu bozjora iskrom tegnuti svoje 
piesni vriedne i casne spievaju , i nigda piet nemogu. 
sto niesu bozjom krieposti ganuti , govoreci stvari ne 
koje oni umiu , neg' koje im duh bozi narice. Zato 
Sismundo spievalac nasega jezika, cas u istinu vriedna 
vase kuce Mencetic , taj razum Platonov razmisljajuci 
u jednoj piesni svojoj rece: 



XIV 



„Cica tej ljuvez-ni, istinu govoru, 

Svis moja uzbiesni, da nevim, sto tvoru"' 

I nemojte scienit, da toj nesrecu pravi, er Sismundo 
veoma sliedio je i ljubio pisma Platonova^ kako se vidi 
u onoj piesni , koju ric po ric iz njega svu ize , ka 
tako govori : 

v Ah da te bog slvori po sridi kako svit 

A meni da izda ociu tolikoj, 

Koliko jur zvizda' kriposti nebeskoj 

Ter da ja od smh stran mgledam tvoj ures 

Kako je svit gledan od zvizdah iz nebes". 

Ta je sud cinjen od piesni spievalac. Ma kamo 
gredu ja ? Veliko je i siroko polje ovo, u koje nehteci 
neznano uliezoh, lasno, vieruj, za uliezti 5 a mucno za 
na dvor opeta iziti , zato ga tja pustavam na stranu, 
bivsi mnogo bolje zamuknut , nego riti od manje nego 
se podobi; 'er hotec govoriti o jednoj satvari , koja je 
ocita svim ljudem od svita, nebi drugo bilo neg jedno 
htiet se trudit suncu svietlost davat , u dubravu darva 
nosit , a u more vodu lievat : mi samo rit cu ovo : 
Bivsi piesan toliko dostojna u sebL nasi parvi spievaoci 
Sismundo i Gjore videci , 'er je jezik potreban i ubog, 
nasliedujuci stare spievaoce gareke i latinske, u kojih 
svaki u svoj jezik sili se svoje misli u piesan spievati, 
i oni takodjer hotiese upisat u njih domaci jezik satvari, 
ke im se sgodise na sluzbi ljuvenoj, vece svojim nego 
tudjim cuvsi se darzani. 



PIESXI R1ZLIKE. 



0, vi svi Ijuveni, ki ove slisate 

Piesnij sad po meni, sto 'e ljubavj pozna'te; 
I od nje svaki yas cuvat se sad spravi, 

Pri neg vas pod svii ylas nje sila postavi ; 
'Er svak, tko u bludu ljuvezan tuj ljubi, 

Sve zaman u trudu skizeci dm gubi. 
Varh stvarih till mnokrat ove se jos sgode, 

Da tko mni cvit ubrat, draca ga obode. 
Skroven je svaki hip, to je red nje bitju; 

U medu gork nalip, zla zmija u cvitju ; 
Prit ona gdi bude, stvar je zla i prika, 

Od nje Bog da ubljude svakoga clovika. 
Hoc uklet koga uprav, da cvilec sve upi? 

Kuni ga, da ljubay na njega nastupi. 

Q. 

Latinka, liepa vil', s velikorn Ijubavi 

U sarce moje stril ljuveno postavi, 
Od moga ter stana daleee, na dvori, 

INje lipos izbrana velmi me zlo mori. 
Slobodu svu meni zaveza u tvard vez 

Ric medna u zeni, ka toli mila jes, 
Ka tvardo hvaljena jes ; 'er je od yike 

Cestita plemena, od kuce velike s 
I na svit' toga rad tac joj se klanjaju, 

Da mu drill sto ju sad spievalac spievaju, 
Angjelski nje ukras, ki cesti sve slide, 

Svih yilah slayni gias vridnostju nadide. 

D. Ranjine Piesni. | 



2 



Prid suncem svitlosti zvizdah su sve male, 

A pri nje liposti sve vile ostale. 
Garlo nje pribilo, ko ljubav obbiti, 

Velmi 'e prem milo ocima viditi. 
Pribistre nje oci svitlje se svim vide 

Neg sunce s istoci, kad zorom izide; 
Nje kosi zaisto take su prigode, 

Da zlato pricisto svitlostju nadhode. 
I velju svim scienu prid svitom imaju 

Dva luka, ka sienu pozorim stvaraju. 
Ni e piesan tac mila, nada sve ku zovu 

Radosnu, tieh vilah, po mom ke plovu , 
Koliko od ove vile, ku svak cita, 

Nada sve ka slove liepote od svita: 
Kad svitli nje ures ke stvara govore, 

Nebo, ko tarano jes, razvedrit se more; 
Ter tkogod bude taj spievan glas nje cuti, 

Romon, ki dieli raj, u sebi ocuti. 
Nje vlasti izbrane taj stupaj priliepi 

Kad na cvit sub stane, opet ga pokriepi. 
Da joj pak zatim, znaj, tuj mudros visnja vlas, 

Ku vir vik na svit saj neima do danas ; 
I mnokrat jos slidi, tko gre zrit nje diku, 

Da u lieu nje vidi visnjega priliku. 
Nu pri bih sve zvizde sgar s neba sabroil, 

Neg rajske nje gizde mogal rec stoti dil: 
Tim bolje 'e pustiti rici sve sasvima, 

Od manje neg riti nego se rec prima. 

Zangle grad bi, koi vilu da, ka mene 
Prem sasma posvoji kroz zelje ljuvene, 

Od ke, mnju, da nigdar lips a se na svieti 
Umarla niedna stvar nemoze vidieti. 

Kad visnji nje gizde stvorit se pripravi, 
Najlipse sve zvizde u jedno sastavi. 



3 



Radosti od velje u viecnoj visini 

Cudno se veselje prem sasma ucini ; 
A jada s tugami za dugo vrimena 

Osudnim dusami neda rat pakliena. 
Stvorac ti, ki gori u vis njih sve sudi, 

Liepotu satvori taku, cie da ljudi 
Mogu, cim gledati uzbudu nje dike, 

Kigod dil poznati njegove prilike. 

4. 

U zoru prolitnjn. 

Sad gre noc markla van u tmine od gora\ 

A zora bieli dan s neba sgar otvora, 
Ter ptice sve sili ljuveno na sviti, 

Da zuber njih mili pocinju tvoriti; 
INajlise tuj, koja u nasem dvoru stan 

Sama se dostoja ciniti noc i dan ; 
Ka slatko ljuvezni tac spieva me dene, 

Da i mene na piesni probudja ljuvene. 

&* 

U primalieto. 

Zeralja, koj zimni hlad sievera lis svenu, 

Odiecu na se sad postavlja zelenu. 
Vode, ke studeno valovje lievaju, 

Prozrinje cakleno svitlo sad imaju. 
Morski val, ki radi zime zal tac biva, 

Ni'e s krajem u svadi, nu mirno pociva. 
Ptice se sad cuju, gdi tvore svud velje 

Pienje, kim kazuju njih miio veselje. 
Svaki duh na svit saj, u sebi 'er je rad, 

Ljuveni plamen taj poeinje kazat sad. 
INapokon sve cuti promienu na svit saj : 

A moj plac priljuti sve tarpi jedan vaj. 



4 



Tomu mi uzrok jes taj ljubav neprava, 

Ka mi, vaj 3 zlu boles s cemerom sve dava. 

O. 

U Isto ppolitje. 

Sad liepo prolitje till nami vodi dan, 

I trava i cvitje iz zemlje grede van. 
Sada se svaki vir raztapa pod nebi, 

Sad s krajem tvori mir more, ko gnjivno bi. 
Vedra su nebesa, koja svit vesele, 

Zemlja se uresa tim, oci sto zele. 
Piti su medena, a velmi zrit mila 

Prozrita, caklena, studena taj vrila. 
Prolitnji tihi hlad vietreei miris taj 

Od cvitja nosi sad, da svim mni svit se raj. 
Od ptice svakoje zuberom siadki glas 

Yeselo sad poje ljuvenu milu slas. 
Sada se svaki kraj radostan, drag- veli, 

Sada se na svit saj svaki duh veseli: 
A nebog tuzan ja nikako necuju 

U meni veselja, neg cvilec tuguju. 
Tomu mi uzrok bi ljuveni oni boj, 

Koi me pogubi zestoko ovakoj. 

¥. 

Jedna jur liepota, s kojom je sdruzena 

Izvarsna dobrota, zivota postena; 
Jedan lip, drag pogled, jedne liepe usti, 

Iz kih ric jakno med sladka se izusti; 
Jedan smih drag toli,, ki cinit ima vlas, 

Da zledim neboli taj, s, kim gre bud poraz; 
Jedan lip, drag ures, kim ljubav pripravlja 

Neizdrisan, preni tvard vez, na garlo da stavlja; 
Jedna jur milos taj sdruzena s ljubavi, 

Koja se na svit saj u piesnib svud slavi ; 



5 



Jedan hod tih, postem jedan znan, lip goyor, 
U komu jes skroven od slasti svaki stvor; 

Jedan cm s hitrinom oholo priklonan 3 
Ki duku vik inom na svitu nebi dan: 

Smamise tolikoj kroz silnu tuj njih moc 
Jadovni zivot moj., da se mre dan i noc. 

8. 

Rat i mir sladak jes,, i gnjiy, ki satvara 

Angjelski tvoj ures, koi me umara ; 
Sladke su jos zledi, sladke su zle yolje, 

Kim tyoji pogledi sarce mi neyolje ; 
Sladak je zli poraz, ki cinit suze tre : 

Ar yelja meni cas s ljubavi tvoje gre. 
Yeselo svaki vaj za te cu podniti, 

Daj mi ce na svit saj tkogodi jos riti, 
Mojojzi ljubavi nemalo zavidec' : 

Ono, ki u slavi moze se cestit rec, 
Hotec pri kroz vilu vridnu zlo prem tuzit, 

IXeg za slas tuj milu s drugom se sadruzit. 
Drugi ce rit : Gdi sja u pismu nje ime, 

IXerodih sto se ja na slavno nje vrime ? 
Ali nje sto se vlas nezace na moje, 

Za vidit lip ukras, tac slayne gospoje ? 

9. 

Gledaje tyoj ures, yidi se u tebi 

Liepota sgar s nebes,, ke nigda pri nebi, 
Ja dikam tvoiina prayo cu sad reci, 

Tvardo se pamet ma zamarsi misleci: 
Ali si sunce sgar s nebeske visine, 

Umarla ali stvar, s yremenom ka gine. 
Gledaje lica tyoga taj pozor ljuveni, 

Razabray prie toga, ja sudim u meni: 
Da te Bog jedini sgar posla na svit saj, 

U tebi da ucini na zemlji drugi raj. 



io. 

Vazda cu vrieme ja i miesto hvaliti, 

U kom htie ces tvoja svis moju smamiti. 
Vazda cu po sve dni slaviti izbrani 

I mili stril oni, kim sarce me rani. 
Cin't cu, uze hvaljene da su vik svim uprav, 

INajparvo ke mene svezase u ljubav. 
Yik cu oganj ljuveni hvaliti u slavi, 

INajparvo ki meni u misao plam stavi, 
I suze bez broja s uzdasi u mu liar,, 

Ke stvori svis moja, za od tebe scekat dar. 
Vazda cu hvaliti tvoj ures gizdavi, 

Pokli me misli ti zla truda izbavi, 
Skazavsi jur meni pri moj zloj nezgodi 

Put oni hvaljeni, na nebo ki vodi. 

II. 

S istoka kad zora otvori bieli dam 

Ter pocne varh gorah svietlo se kazat van, 
I sunce me kada prem svitlo u sveniu 

Tz strane zapada izide proc njemu, 
Vide se zajedno dva sunca svim tadaj : 

Na nebu sgar jedno, a drugo na svit saj; 
INu moje zemaljsko svim zrakam cim siva, 

Toj sunce nebesko velmi prem dobiva. 

lit* 

Zasve da sunce sgar, kad bude iziti, 

Prosvidja svaku stvar, koja jes na sviti: 
Me oci nevide nicesa rad toga, 

Sto na nje nepride zrak od sunca moga, 
K6 buduc zemaljsko svim svitlje mnogo jes, 

iNego toj angjelsko, ko svitli sgar s nebes, 
Tim mogu dobro ja : »0 sunce me« riti: 

»Ti s' svitlos, kome sja ma zora na sviti. « 



7 



13. 

Bivsi vil 1 liepa ma nemoze bit ino, 

Neg znanje da ima s kripostju jedino ; 
'Er visnji kad jednu stvorit se stvar spravlja, 

Nigda dusu vriednu u grub kip nestavlja. 
Tko je taj pak meu nami, ki ce tac zlje znati, 

Da ce lip drag kami cin't u mied svezati ? 
Koliko manje sgar taj stvorac jedinr, 

Ki znano svaku stvar satvara i cini. 

Nezelju imanja na saj svil imati, 

Ni ljudska vladanja gospodec vladati; 
Ni zelju, da 'e dvor moj mramorom sazidan, 

Ni da je perivoj okolo njega van. 
Nezudju ja vonje mirisne trajatr, 

Ni bojne te konje prosetom jahati ; 
Ni zudju stvorenja znat skrovne naravi, 

Ni od draga kamenja krunu imat na glavi, 
Ni ko li odluka sgar visnja jes duga; 

Ni hvale od puka ; ni dvorbe od sluga' ; 
Ni sarcu da zudi duh mi moj vik veli 

Stvari tej, ke ludi i skupi puk zeli: 
Nu samo, gospoje, zudju ja skroveno, 

Moc s tobom dni moje vik trajat ljuveno. 

15. 

Neka idu van ini po svitu blago toj 

Iskati, u scini koje jes tolikoj ; 
Aliti dvoriti u dvoru gospode,, 

Gdi bude sgubiti sva se vlas slobode ; 
1 dalek od svoga it stana po moru, 

Zlu na svit rad koga sve pate pokoru : 
Meni ti jes dika ziviti kraj gore, 

Zangleva gdi rika umira u more, 
Istuc moc dobiti u pismu kugod cas, 



8 



Gim budu dvoriti Latinke lip ukras. 
1 ako toj dostojno nemogu stvoriti, 

Daj cu moc pokojno zivot moj voditi 
U druztvu od ljudi', kim znanje da posluh, 

S sllobodom, ku zudi kripostan svaki dull. 

16. 

Svak meni govori: »Tamnice, svies stavi, 

Ter se vec nemori man za torn ljubavi!« 
A ja im velju: »Rad svaki se trud pravi, 

Na dobro miesto kad misal se postavi. 
Bivsi uprav reeeno: Tac sarca tvarda ni, 

K6, sluzec smiljeno, ljubko se neucini. 
Tim docim sunce sja varhu nas na sviti, 

S ufanjem vierno ja vazda cu sluziti.a 

U toli plam velik cuju se goriti, 

Da njemu slike vik ni bilo na sviti. 
I ako svis tvoja cudi se sve zatoj, 

Kako u toj zledi ja neskratim zivot moj : 
Znaj dobro, da viku nemore umriti, 

Tko lipos toliku uziva na sviti. 
Pace mi mila jes toliko zled moj a, 

I huda ma boles, 'ere bih vazel ja, 
Da je viecni moj poraz, pateci zle trade, 

Cic da ma viku slas lipsati nebude. 

is. 

Ako, cic 'er nosi Ijubav se velika, 

Pedieps se sve prosi i muka zla prika: 

Pravo ti govoru, daj meni u dilu 

S pediepsom pokoru odvece nemilu ; 

'Er velik dostoju ja pedieps, i prosim 

Gledaje na moju sve Ijubav, kii t' nosim: 

Nu ako se davati opci jad s krivine 



9 



Onizim, ki rati od zledi sve cine: 
Nepedieps jur mene prava jadim zlime, 
Neg tve te ljuvene oci, kirn' rani nie. 

19. 

Izbrana mladosti, kii rajem svak zove, 

Glas tvoje liposti po svietu svud slove, 
S uzdahom prostinu svi oni, ki na svieti 

Tvd lipos jedinu uzbudu vidieti. 
Pritihi stupaj tvoj gdi plese, uzanj stav, 

Svak zeli miesto onoj celivat za ljubav. 
Moz dati ti meni u rici najmanjoj 

Jad, komu svarhe nl, smarts zivot, mir i boj. 
Gledaje tve dike vidi se jur nieni, 

Medju sve vil 1 slike da na svit tebi ni. 
Tvoj ures ljuveni i slavni ukras taj 

Kazuje sad meni na svietu novi raj. 
Ter misli moj se mni, staviv um i kripos, 

Kad narav ucini angjelsku tvii lipos, 
Da sasma raztvori izgled taj, iz koga 

INajprie satvori lipos lica tvoga. 

20. 

Gospoje svih gospoj, ka tuge moje znas, 

Krozasto pogled tvoj od mene sve skrivas? 
Znaj dobro, tve oci kad svarnes, k strani ih dav, 

Iz moih er toci dvi rike zla ljubav. 
Nebi li t' nigda cut, sto vas svit stav pravi, 

Da su oci pravi put od svake ljubavi ? 
Razmisli toga dil, ter mi hti pak riti, 

Zasto bi sunce bil', da svitu nesviti. 
Razbor tvoj toli lud ni, da t' m dano znat, 

Koli je gruba cud, liepu stvar zakrivat ? 
U ni'ednoj meu nami scieni se nebroji, 

Jedan lip drag kami, skroveno ki stoji. 
Od blaga zlo bi se svud moglo vik reci, 



10 



Da ga ardja sve grize u tminah stojeci. 
Necin' tim, verni tvoj da tuzno sve hodi, 

Pogledom pogled svoj pogleda' kadgodi, 
I biezat tac nemoj od drage ljubavi, 

Aisnja ces u kojoj svu rados postavi. 
Nu ljubko ovi svit uzivaj bez sile, 

Docim je s tobom cvit mladosti tve mile. 
Sve slasti gizdave cin 1 da te svud slide, 

Pi i nego sunce tve k zapadu otide. 
Ar voce tko zrilo netarga u svoje dni, 

Man ga je pak gnjila brat, kad vec vrime ni. 
Vremena ni'edan dan nehti zlo strajati, 

'Er se je pak zaman po stvoru kajati. 
A oto sama ti bez nfedne sad stete 

Moz dobro poznati, kako nam dni lete. 
U lipos tuj tvoju neuzdaj se nikadar , 

'Er svarhu na svoju. dohodi svaka stvar. 
Sve, lieti sunac zrak sto cini da zene, 

Opet toj zima pak sieverom zlim svene. 
INu vazda naprieda cin r s misli da teces, 

INeka pak, kad sieda uzbudes, nereces: 
»Jao , niesam liepa sad, a kad bih jur liepa, 

Bit mudra neumih tad, nego li prem sliepa U< 

31. 

liaze., zasto je zestoka njegova gospoja, 

Najprie skrovena taj narav odsgori 

Od tvarda kamena mii vilu satvori ; 
Pak tako se prima svim lipim vilami, 

Putim i kostima uresi taj kami. 
Nu narav u tome cinjenju na svit saj 

Prem stvari malome izsteti vas stvor taj : 
Kada kip svarseno torn puti napravi, 

U nutra kameno sarce joj ostavi. 



1 1 



Sgodi se na svit saj 3 da Ljubav vesela,, 

Kraduc med sladki taj,, peci ju zlo pcela. 
Tuj ona nemilo cvileci potece 

K mater i na krilo 3 ter ovuj ric rece : 
»Od pcele zlu t 1 ima zled rana na sviti, 

Zasve er je ocima zvir mala viditi.a 
Mati se nje tada nasmia., ter tima, 

Tiesec ju^ njojzi da odgovor ricima : 
»Da i tij ma diko., sto malo nevidis, 

Biv mala, koliko zestoko zlo ranis.« 

Gospoje svih gospoj, 

Ni cudo, ako ja u zelji ljuyenoj 
Rih slayno od tebe,, da lipsa na sviti 

Ni se vik rodila 3 ni se ce roditi. 
'Er naray sya svoja misljenja postavi, 

Da tebe lipotom varhu svih proslavi : 
I tac te ucini^ 

Da nitko pod nebi takmen ti ni u cem ni ; 
I kadbi taku vil' 

Gizdavu opeta ,satvorit ona htiT, 
Triba bi bilo njoj s 

Sa trudim mnozima, u muci velikoj • 
Al ni'ednu da satvar neucini nje kripos , 

Al opet da stvori angjelsku tvd lipos. 

24. 

Elegia , allti tuzba na ljubav , 

u kojcj kaze y he tuge trieba da prcdju svi cni s ki sluze 
ljubavi. 

Goruci taj tvoj plam., ljubavi ne prava, 
Yelike muke nam svaki cas zadava. 



12 



Cesto se zadosti u tebi prigadja, 

Da velje gorkosti mala slas poradja. 
Svedjer je na svit saj oko tvoga cvita 

Zestoka ljuta taj zla zmija povita. 
Ki ruse u taj tvoj perivoj brat bode , 

Yazda ill dracje toj zlo sasma izbode. 
Stan u tvoj uniti sparva jur lasno je : 

Ali pak iziti veomi prem mueno je, 
Tvoja je tastina u svako nam vrime 

Od lieta maglina, vedrina od zime ; 
Rana, koj nac se lik u liecieh nemore, 

Koje zlo moze vik na svitu bit gore? 
Dusa svieh naga dobrieh prem dilaY 

Gdi rados ni'e draga, a muka jes mila. 
Sluzba tvoga dvora s stete je mladosti, 

A sa zla prikora nejakoj starosti : 
Zled, koja tarpi vik, i ako joj koi das 

Pristojan vridan lik, stvori se gora dvas. 
Ni'ednoga s tobom ni kripka vik zlamena : 

Gnjivi su cakleni, a viera kamena, 
Hinbena ric je tva, stvori su zla cina , 

Dobit je sumnjiva, a pogib istina; 
Krepko su stojece sve s tobom zalosti , 

A naglo bieguce prem sasma radosti. 
U malo jes nieda veomi nemilo 

Sve od zloga jeda skroveno garcilo. 
Neplodni piesak taj svak sije, tkogodi 

Za tobom na svit saj bludeci dni vodi. 
Tko hoce da cuje, tve sto su nehari, 

Ove sve trebuje da pati on stvari. 
Ocitit skrovena zeljenja kada gre , 

Da mu ric studena sred ustah vazda mre 
U svojoj cemernoj kad tuzi tuguje, 

Nevieri neviernoj da vierno vieruje. 
RANJENU rani vik, ni rano, ni zaran 

INi'e moci naci lik u ni'ednoj svita stran'. 



13 



Jos da se sarcome prem dusa razstavi * 

Da zive zeljome varh reda naravi, 
Da pusta mir za rat^ da kopni^ da sgara , 

Da sebe tisuckrat priko dan zlo vara, 
Da poje, da pise vil' sve cas sve svoje dni, 

Da placem uzize taj mramor studeni. 
Na svaku promienu u zeljah sve tarnut, 

I u stvar ljubljenu sasma se obarnut. 
Sad carven, sad bio plam na lieu nositi, 

Kadgod strah ali sram uzbude sliditi. . 
Tvorit plac priljuti, s nacini cudnime 

Sred lieta stinuti, goriti sred zime ; 
Zaklinjat, dvoriti, " moliti i sluzit v 

Plakati, cviliti, uzdisat i tuzit. 
Cin't, jadi da cesti budu te sve morit, 

Pasti se bolesti., placuci smih tvorit , 
Od srama uzlom bit vas jezik zavezan, 

I velmi besiedit kadgodi reda van. 
Rod ognja a zrak gdi sja, sve se zlo lediti, 

A kad je dalek tja,, vas u plain vrucili; 
Zeleci jedan dan izletit mnogo lit ^ 

Pak naglo jakno san zginuti na saj svit. 
Neostaviv taj tva ces za sobom stvar drugu 9 

Neg s stidom zlu boles, kajanje i tugu. 
INehotjet primiti nikada vriedan sviet, 

Na sebe marziti, a druzim dobro htiet. 
Cviliti dan i noc, s cemera i s jada, 

Hotinju podat moc, razlogom da vlada. 
Svim tuzno varh svega zlo sarce nositi, 

I od grieha tudjega prostenje prositi. 
Hranit se svedj tome (zasve 'er se neprima) 

Jestvinom, kojome smart zivot uzima. 
U sarcu plakati, a sdvora privelje 

Druzima kazati radosno veselje. 
Sve dugo misliti, a paka prem jedne 

Besiede ciniti, razbieno neredne, 



14 



Kadno je zla zima, tierati varh toga, 

S nemocnim stupima jeljena plahoga. 
U miru nikade neziviet sobome, 

Sijane livade polivat morome, 
Ceste imat rati, a riedke mire, 

Na ledu pisati, bez ni'edne jur mire. 
Vecekrat jos na tu stvar tastu, da bude 

Dostojat, i platu nepitat za trude. 
Stvar je pak najhudja varh svega na pokon, 

Htinja htiet da tudja vazda t' su za zakon. 
Oda zla umora pakao imati 

U sarcu, a sdvora raj veseo kazati. 
Lieno obiet varsiti, a naglo prevare 

Himbene tvoriti, ke cinit zli mare, 
Dni jadno sve trajat, i zivot gubiti, 

Za slobod nehajat, a robstvo ljubiti, 
I vazda pod nebi cim sunee sgar sviti 

Martav bit u sebi, a u druzih ziviti, : 



25. 

Toliko na nebi ni svital sunac zrak, 

Kad neima pri sebi oblaka tmasti mrak , 
Roliko lice tve i slavni tvoj ures, 

U kom su dike sve, ke dili dobra ces. 
Tko dni sve provodi s tvojome mladosti, 

Yazda se nahodi u rajskoj radosti. 
U pakao da bi htfl' poc lipos tvoja taj : 

Pakao bi, znaj, stvoril on cas se viecni raj. 

Elegia g-ospodinu L.uci liUkarevicu, 

kojoj ma pise kao priatelju svcmu, da razlog neima karat 
get, jer ljubav veliku jedncjzi gcspoji Latinci nosase. 

Priatelju dragi moj, nemoj se cuditi , 
Ako tac ljuven boj hti me zlo raniti ; 



15 



'Er ljubav u tomu, znaj, taku ima moc, 

Da moze svakomu na svietu varha doc. 
Clovika hvaljena toli ni viku bil', 

Koga ni od zenah kadgod blud zamamil; 
Tkogod je pace bil vik vridan istare, 

Svakoi jes cutil nje hude prevare. 
U stare one dni, kad vec sviet biese prav, 

Sgodilo sto se ni na svitu za ljubav! 
Svies ljudska govori, da niekad rad toga 

Jove se satvori u vola jednoga. 
Yelike jur muke podnese s ljubavi 

Apolo, ki lieke iznadje u travi ; 
Ki mnozieh ozdravi, a svojoj rani lik 

U ni'ednojzi travi nemoze naci vik. 
S Venerom svojome Marte, boj ki ljubi, 

Mrezome jednome poklopljen tvardo bi. 
INemoze od bludi uteci ljuvene 

Pluton bog, ki sudi tej strane pakliene, 
U koih zli plac stav, svedj po sva vreniena 

Nezive vik ljubav ni zelja ljuvena, 
Ki velmi tac rabi u ljuvenom hipu, 

Da silno ugrabi Proserpinu lipu. 
Andromaku ljubi Perso zeljom tome 3 

Da za nju zao boj bi s nakazni morskome 
Zao podni ljuven var i hude zle sile 

Tesalik Leksandar rad Tebe sve mile ; 
Liepa Ariadna Tezea zaradi 

Yeomi prem jadna s otcem se zlo svadi. 
Fedra, Ipolita nemoguc imati s 

•Cini ga sardita od otca zaklati. 
Enea Lavinu Turnu uze, rad koje 

Stvorise u plinu od rata zle boje. 
Medea pak ona, kraljska kci ka je bil'., 

Zaradi Jazona sto nije uciniF 
Nemilo, rad koga, 'er ga tako ljubi, 

Da brata zlo svoga svom rukom pogubi? 



S6 



Veliki Akile zaradi ljuvezni 

Kolike nemile podnese boliezni? 
Deniofonta svoga ljubi tac Filide, 

Da smartni rad toga na konac jur pride. 
Safo pak, ka krasno tac piesni cinjase, 

Da spievce sve lasno dobiti mogase, 
Velmi tac prem ljubi svojega Fauna, 

Svih mladac koj bi slava, cas i kruna. 
Circe, koja ljudi u zviri stvarase , 

Odisa zabludi, da nac dom neumiase. 
Orfeo, ki pojal toliko sladko je, 

Hti sliesti u pakal Euride rad svoje. 
Aicide, na svitu koi jak toli bi, 

Lava zvir sarditu da rukom svom ubi, 
I stavi pod silu, ke ce vik bit slava, 

Idru zmiu nemilu, Gerbera troglava : 
Nu zenskom znanju pak, ljuvenu vlas dvore\ 

Za sve 'er bi velmi jak, odarvat nemore, 
Ter kroz tu on zelju moguce ljubavi 

S dievojkam kudielju presti se postavi. 
Uzize na svit saj jos taj zrak ljuveni , 

I mudra, sieda taj sarca, u kih karvi ni. 
I ciste dievice kadgod taj cuju plain, 

Ter tuzno njih lice poliju zlim suzam. 
Atalantu dobi napokon ljuven boj, 

U teku koja bi barza prem tolikoj. 
Za sdruzit ljuven plac od svoga Pirama 

Tisbe se na ostar mac nabosti htie sama. 
Leandro tac mocno Eru svii ljubljase, 

Da more ponocno ne malo plivase. 
Nehtec cut vile evil, ka mu dar mao pita, 

Narciso, ki je bil liepota od svita, 
Cini ga rad toga Ljubav, bog svim pravi, 

Na se man istoga zlu ljubav da stavi. 
Tac Niso zli rabi kroz svoju neviru, 

Da Alcidu ugrabi liepu Dianiru. 



17 



Na svitu tac ima zle muke ljuvene 
Pariz, sin Priama, zaradi Jelene, 
Ku skrovno ljubec on od muza kriuce 
Ugrabi napokon nju njemu iz kuce. 
I njegov tac zestok oganj se svim pravi 5 

Da rotno vas istok u boj se postavi. 
Silna moc taj jaka pridobi zlim jadi 

Masinisu paka Sofonisbe radi. 
Bibli, blud od koje vik ce se na svit znat 4 

Nemoguc na svoje hotinje brata imat, 
Toliko zlom rati plaka sve nesgode, 
Dokle se obrati u rieku od vode. 
Kroz hudu prievaru zlim bludim otrova 

I kralja Ginaru Mira kci njegova. 
Videci Ezako, gdi biese sred luga, 

Eperiju kako zmija peei iz kruga, 
Za moci zginuti sred morske dubine, 

Tiste se niz ljuti od jedne visine, 
Gdi njegov na poraz bozi se smilise, 

Ter njega u taj cas norcome stvorise. 
Tim nori svud na svit taj norac dan i noc, 

Jeda bi utopit njemu se kako moc. 
Dobra htje tolikoj Ifi A.naksarati, 

Da gnjivno zivot svoj sam sebi pi*ikrari« 
INisovi nieki cas toliko zloj Scili 

Veomi prem lip ukras Minosa omili. 
Da ljuven tarpec boj svora otcu ostrize 

Kosu 3 u koj tolikoj zlamenje jur bise. 
iNeron ki cemeran i zestok toli bi a 

Zenski ga ljuven plan napokon pridobi* 
Kleopatra Cezara, koi svit dobi vas, 

Ucini, da sgara plamenom svaki cas. 
Faustina cemer zal ucini patiti 

Marku, ki mudros znal svaku jes na sviti, 
Hanibal, hvaljena koi se cas pravi, 

Jedna ga svim zena prem tamna zatravi. 

RanjinePiesni. 9 



18 

Psikrata kraijiea Mitradata ljubl 

Tac velmi, da lica njega rad pogrubi. 
A toj jes 'er dvize najprie ures svoj, 

Pak kose ostrize, za moc poc s njim u boj; 
Gdi tac zlo u muci ljuvenoj gorase, 

Da kopje u ruci svedj prid njim nosase. 
Portia kad zacu, da Bruto sginul jes, 

Zlim ognjem u placu prikrati svoju ces. 
Kroz ljubav svakoje podnese zle sile 

Antioko rad svoje Stratonike mile. 
Gdi znana da pomoc liekara nebise, 

Taj mladac svoju moc prie reda sgubise. 
Ako ces ti riti, blud da taj imase 

Ljudi, ki na sviti vik Boga neznase. 
Plam toga umora tac u njem prem vruc bi , 

Sikem, sin Eniora, da Dinu ugrabi, 
,Rad koje cinec boj, do malo za time 

Prikrati zivot svoj i s otcem svojime. 
Hti sluzbu veselu svim Jakob satvorit, 

Za moci Rakelu kako god izdvorit. 
Sanson, ki svu slavu bojnika zatravi, 

Na krilo svti glavu da Lidi postavi, 
Kd toli za drag dar na svitu darzaie. 

Da od nje viku stvar zlu prijat nenuijase. 
Nu mu tuj pokore zle velmi pripravi, 

Ter u tern nemore od'arvat ljubavi. 
Pak zaiim bez vida slipimi zeljami, 

Tac kralja Davida Bersabe zamami: 
Da cime boj biju bojnici sarditi, 

iNje muza Uriu htje prava ubiti. 
A sve toj govore cim bude s njom bivat, 

Nje dike da more bez sumnje uzivat. 
Anion pak, koi bi sin kralja Davida, 

Tamaru tac ljubi svu sestru bez stida, 
Da njojzi zlu silu samoj najedini 

Odvece nemilu prem sasma ucini. 



19 



Salamun, mudrosti koga Bog nadari, 

Velmi se zlo dosti u zene privari; 
Toli ga ljuvena zlo iskra gorase, 

Sedam stotin da zena' u dvoru darzase, 
Gdi ga tej pakljene muke tac sgubise, 

Da jedne rad zene, carnica ka bise, 
Vieru Boga svoga pogardiv ostavi, 

Na svitu rad koga cestit se jur pravi. 
INe samo ima vlas nad nami ljudima, 

Da nu se nje ukras i zvieri jos prima. 
U gori zeleni meu stvore jur ine 

Jeljeni smamljeni meu sobom rat cine. 
Ni'eli se vidilo u stadu svaki broj, 

Da velmi nemilo za ljubav bije boj. 
Taj ljubav jos tin lava, zvir sarditu, 

Za sve 'er se svih zviri' kralj pravi na svitu, 
Tigri, ciem mukaju u gorah ljurieh Slav, 

U tomu znat daju, da vlada njim ljubav; 
I ptice, pod nebi ke lete nepristav, 

Samirno u sebi kazuju, sto je ljubav ; 
Garlica, ka druga izgubi ljuvena, 

Nece stat sred luga nigdiere zelena. 
Ni bistre vik vode todjer se napiti, 

Za u te nezgode moc tuzno ziviti, 
I varle nakazni u morskoj dubini 

U ljubav priblazni taj plamen jedini. 
Ter Fluta riba onaj, u moru ka plie, 

Izide na suh kraj za ljubav od zmie; 
A zmija nalip svoj na kami tuj stoje 

Izriga, cic da njoj nestvori zlo koje. 
Paka se naredno od svake sumnje van 

Sadruze zajedno u sladku ljuvezan. 
Alfea gospodi rieku tac sve ljubav, 

Kroz more da hodi s morem se nemiesav, 
I sve toj dan i noc dieluje svim dilom, 

Kretuzi za moc doc kladencu nje milom. 



20 



Kamenja ljubavi jos se ona klanjaju, 

Od mora kim plavi pravedan put znaju ; 
Kojega zlosardo ljuvezan tac steze, 

Da gvozdje toj tvardo sve k sebi poteze, 
Tuj ijubav jos sluze, i nje vlas poznaju 

I dubja, ka duse u sebi neimaju. 
U zemlji kad paoma kod paome zudjene 

Neraste, veoma na pospieh uvene 
Koju stvar znan kopac videci, za njoj moc 

Ozdravit ljuven plac, taku joj da pomoc : 
Urieze mao stitak od paome zudjene, 

U sarce ter ga pak stavi njoj, ka vene, 
1 tako na svit saj s cudnome ljubavi 

Svenuta paoma taj opet se pojavi. 
{Napokon Ijubav taj, koj se raj priklada, 

S nebesi vas svit saj uzdarzi i vlada. 
Zato ja sad velju, ako jur na s viti 

Niesu ti tuj zelju vik mogli dobiti 
Neumarli bogovi, od kih moc prijaka 

Hrabreno sve slovi varh visnjih oblaka 1 , 
I duse tolike od vridnih tac ljudi\ 

Kih slave velike po svitu cte svudi : 
Reci mi svies tvoja, priatelju moj miii, 

Kako cu moci ja od'arvat toj sili, 
Bivsi ma moc mala, a nje vlas velika, 

Koja je skoncala s bogovi clovika ? 
I ako kamenja i dubja zelena 

Nemogu zlamenja uteci ljuvena: 
Ja, koga Visnji sgar nadari dusome, 

Kako cu moc igdar neziviet s zeljome ? 
Vik mi vec tim nemoj zabavljat ces tvoja, 

Ako toj prijakoj ljubavi sluzu jas^ 
Er ludos s tim se 'e bit, svi znani govore, 

Nikako ki dobit viku bit nemore. 



12 



27- 

O vi svi, ki ste cas od mudrih na sviti, 

Meni se, molju vas, nemoj'.e cuditi, 
Akoj cim cvit zene vile, ku sviet slavi, 

Zla ljubav jur mene s pamed razstavi 
'Er i vi, ki casti imate, tako stay, 

Svi ludo upasti mogli biste u ljubav. 
! radi pokore, ka se tuj dostoja, 

Ciniti dvas gore nego li cinju ja. 
Ar ljubav ima moc ; kroz nje vlas sarditu 

Sviem sarcem varha doc, koja su na svitu. 

«§. 

Od zelje ljuvene, o slavo sva moja, 

Da ljubis ti mene, koliko tebe ja, 
Zval bih se \ik blazen varhu svih ja ljudi", 

Za sve 'er sam porazen bil nmogo zlirn trudL 
Ti sama meu nanii u muci u svakoj 

Mojimi tugami velmi si drag pokoj ; 
Ti sama sve moje izvidat moz" rane 

Lieeima od tvoje milosti izbrane. 
Ti s' pravo ufanje i zivot sladki moj, 

Ka moz me skoncanje die rieci u jednoj : 
Cim tuzu skroveno kroz rajski tvoj ures, 

xMe saree sdruzeno s tobome velmi jes; 
Ni zudju ni zelju na svitu vik inoj, 

iNeg kaogod da velju milosnik ja se tvoj. 

29. 

Kagod zvir (vieruj) jes pod nebom na sviti, 

Izvan tin ke sunea nemogu viditi. 
^Sacin je obceno sviema vazda dan, 

Da trude toliko, koliko vide dan ; 
Nu zvizde kad pridju. sve zadju u gore, 

Za moci pocinut daj mirno do zore. 



22 



A ja, vaj, netom zrak taj svitli od zore 

Pocne se kazati s neba sgar varh gore, 
Pokoja neimam dokli god tarpi dan, 

Pod toli neniilu srecu sam doli dan, 
Pak kako mrak skrie zrak svitli na sviti,, 

Nemilo placu. s\e zelec dan viditi, 
1 kad se nebude vece zrak viditi, 

Da s neba prosvitlja svaku stvar na sviti, 
Sve moje pocnu klet vecere i zore, 

Dokle god sunce sgar izide varh gore. 
Videci ja, u vlas jadovno da sam dan 

Toj, ka mi vik nece dopustit miran dan. 
Pri ce se markla noc obarnut u biel dan, 

Neg lice ijedan mir od nje bit vik mi dan 
1 zviri sardite utazit varh gore, 

iNeg cu imat jednu noc mirnu ja do zore. 
Toliko nemilos nje huda na sviti 

Malo se jur boli moju zled viditi. 
Pokli od nje nie mi dan miran dan viditi, 
Me zore vik ce mrak smartni imat na sviti. 

30. 



Gospoje svih vila*, 

Iz ocih iz tvojih izleti zla strila, 
Ka mi prem nemilo sarce je ranila. 

Ko s travom, ni rieci, 

Toliko zlo se zled u nutra uprieci, 
Tuj ranu zestoku^nemoze^da izlieci. 

Zato te ja molju, 

S milosti da s tvojom u pomoc, cim bolju. 
Pristati ti budes na moju nevolju. 

Neka svak na sviti 

Rece, cas za tvoju visoko poniti: 
Yirno vik ovakoj pravo je sluziti. 



23 



31. 

Ako me nepristav 

Ucvilja zestoka, nemila, zla ljubav, 
Jak zvieri kad tiera po gori sardit lav: 

Zac nece odniti 

Ki prav gnjiv zelju onu, ka sili sliediti 
Mene tu, ka zudi moju zled viditi ? 

Ludos je sijati 

Zemlju onu, ku budes ti kusav poznati, 
Podoban da t' nece na vrime plod dati. 

Tako ti velju ja 

Oruzja obuksi, kime bi svis moja 
Mogla se dobavit parvoga pokoja. 

Nu jad zle ljubavi 

On cas me s oruzjem tim mojim rastavi, 
Ter za moj trud veci u skut ga njoj stavi. 

30. 

ViT zeli tac mu zled; 

'Er kadgod ukaze meni se jur mila, 

Cic muka da moja nebi se svarsila. 
A kad rat gnjiva nje me sarce uvridi, 

Zestoka jes toli, 

Da nmom se neboli, 

Dokli god smarti me biljege nevidi. 

Kad li pak , gdi sblidi, 

Upazi smartni jad nevoljnu mu mlados, 

Tada mi ukaze milosnu svu rados. 
Bolje bi tisuc krat, da konac prikine, 

O komu zlo takoj 

Sve visi zivot moj ; 

Nu njemu nje dike nedadu jedine 

Poginuv da sgine, 

Cic da se za cudo sve kaze i pravi 
Me bitje svim tima, ki sluze ljubavi. 



24 



33. 

O gorka ljubavi, 

Kroz ovu vil\ koja slavan se cvit pravi, 
Tvardo ti vruc plamen u sarce me stavi 

U komu jak zmija, 

Ka pije karv, stoji, ter nebog tuzan ja 
Prijati za mal cas nemogu pokoja, 

Vik mi stril tvoj mira 

Nehoce da poda, nu hoce da umira 
II muci bez plate ma sluzba i vira. 

Koja ti hvala jes, 

Cinit mi sve kroz taj jedini nje ures 
Patit nevolje, trud, muku i boles ? 

Ni pravo, da tuze 

Ti 3 ki t' su podloznij nu oni, ki druze 
Oholas, ter nece tvoju vlas da sluze. 

Znan lovae, dobro znaj, 

Za zvirim, ku ima, nebarzi svoj stupaj, 
Nego li za onom, ka biezi na svit saj. 

Molju te, tim nemoj, 

Ljubavi nemila, davat mi tolikoj 
Odvece cemeran i zestok nepokoj ; 

Nu ako c', hvaljeno 

Na svitu tve da je kraljevstvo ljuveno, 
Tvim plamom uzezi nje sarce studeno. 

To ti ce na saj svit 

Slava, cas i dika jedina vazda bit, 
Koja se vik nece ni zobil. ni sgubit. 

34. 

Toliko velmi jes, 

O vilo, tvoj ukras na svitu meni drag; 
'Er se ja velmi blag 

Zovu, kad vidim ga za moju dobru ces 



25 



Ni zudju ino stav 

Tuj uzanj, nego ga sve gledat za ljubav. 
Cic toga vcliku 

Sve tugu ja patim, kada sam dalece 
Od tebe, ka rece 
Zvati se ma milos uvike za diku 
Ljubavi, ka nece, 

Da zla har sluzi se vernu vik namece. 
Necini, molju te, 

Da moja sve mlados pati zle silosti, 
Nu s tvojom liposti 
Izvida' skrovene me rane priljute, 
Koje mi pokoja 

Nedadu hoteci, da sgine svis moja. 
'Er vece na svit saj 

Ni, vieruj, nevolje, neg svedjer svaki dan, 

Patiti trud zaman! 

Uzdisuc kroz hudi, ljuveni, ljuti vaj, 

Ki mukam sve zlima, 

Zivotnu svu kripos velmi zlo vazima. 
Toj zivot dobro moj 

Sad pozna, dim zive u tuznoj zloj uzi, 

Ko li se zlo suzi 

I cvili odvece pateci zestok boj, 

1 kako nije zledi 

Yik gore od one, kii ljubav odredi. 
Tim, duso, neumori 

Kroz hude, nemile, cemerne, zle tuge, 
Verna tvoga sluge, 

Ki t' s veljom ljubavi priklono lac dvori, 
Da krozi ,te tuzit 

Pria voli, nego se s drugome sadruzit. 
'Er tvoja najmanja 

Ric ima cudnu moc, da moje nemile 
Zle rane, ke strile 

Stvorise od oci', kim ljubav sve RA IN J A, 



26 



Cim budu pogledat 
IN a mene, mogu mi sve zledi izvidat. 
A tvoj smih veseli, 

Ki sladko stvaraju tva usta medena, 
Cini mi, skrovena 
Ma zelja da ino na svitu nezeli, 
iNeg u tojzi slasti 

Drag celov jedan moc kako god ukrasti. 
INijedna t' stvar negine, 

Milosnom pomoci htit milo ugledat 

Mene, ki slobod dat 

iNebranih, za dvorit tve dike jedine, 

Nu vazda cas biti 

Hoce ti, koja se vik nede sgubiti. 

35. 
Odieljenje. 

Svi oni, ki putuju 

Po svitu, velicak u sebi vaj cuju, 
Kada se od drazih od svojih dieljuju. 

U muci priljuti 

Njih sarce nevoljno zlu boles ocuti 
A pozor suzami grozno se zamuti. 

Ter u tu zled priku 

S nacinom ric neda jad riti cloviku, 
Tac sarce uzcuje zlu boles veliku. 

Najlise skusi li 

Po dielieh, kad budu (cim budu zivili) 
S njima, da vierno vik jesu ih ljubili. 

Muka je velika, 

Kad se duh odielja od tuzna clovika, 
Nu toj ni zledi ovoj ni blizu prilika. 

Toj sada poznam ja, 

Videci, dragi moj, gdi dalec ides tja 
Od mene, ka se rih zvati se vik tvoja. 



27 



Tej rieci veljase 

Vil' jedna, cim svoga dragoga gledase 
Dieljat se, kojega varh svega ljubljase. 

36. 
Odieljenje. 

Pokli se odili 

Od mene dalece, priatelju moj mili, 

Vietri te i more svud zdravo nosili. 
Boles, ka svies mi ubi, 

Sve bi rek, da veli : Stvar koja se Ijubi, 

Kada se odieli, polu se izgubi. 
Vidju sad, da dusa 

Na svitu ovomu ino vik nekusa 

Razmi jad, kim nas sluh smetno se zaglusa. 
Pravo ti sad velju 

'Er bez tve priazni, priaznivi priatelju, 

Malo se viku ja s druzima veselju. 
Ti s 1 hrabren u boju, 

A na tvu vridnu svis rili ovo dostoju: 

Da s' velmi nadisal svim dusu svakoju. 
Od sarca hvaljena 

Od tvoga pri meni ostaje spomena, 

I stat ce pri meni sve vike vremena. 
'Er ljubav, kome svies 

Od mudrih veze se, na garlo moje jes 

Postavil', dobro znaj, neizdrisan prem tvard vez. 

3T. 

Odieljenje. 

Julia neplaka Ponpea kruto tac, 

Cuv da ces prijaka zada mu smartni plac. 
Zlo toli necvili Prognina sestra tad, 

Tereo nemili kad joj da gorki jad. 



28 



Menelao tej suze neproli one dni, 

Jelenu kad uze Pariz ma himbeni. 
Sikeadido vik neima tac zlu boles, 

Videc zli da clovik skratil mu zivot jes. 
Nemoze evil se rec, da ima tac s ljubavi 

Ona, kii samu spec Teseo ostavi. 
!Vitko mnju nikadar necvili krulo tac, 

Koliko ja sada lievaje grozni plac, 
Od mene videc sad, vaj, gdi se odilja 

Taj, bez ke mene jad smartno svedj ucviija. 

3§. 
Odieljenje. 

Kad se ti, ma vilo, od mene odili, 

Velmi mi nemilo zled sarce uevili. 
Gora vik, jaoh, tuzba nebi mi s ljubavi, 

Neg kad se ma druzba s tvojome razstavi. 
iNigda se pozor moj u muci priljuti 

Suzami tolikoj velmi zlo nesmuti. 
Yik kroz plam ljuveni u meni na sviti 

iNebi vec ognjeni uzdah moj viditi. 
U nidnoj moj boli, kroz nidnu nevolju 

Neima vik jur toli ma misal zlu volju. 
Vieruj mi, ni'edan hip nesrecna ma dusa 

Gemer, jad i nalip gorcii nekusa, 
'Ef je zled pakliena, gdi duse zle cvile, 

Kad se dva ljuvena meu sobom razdile. 

39. 
Odieljenje. 

Tvoje mi diljenje, koje ti sad spravi, 
Toli zlo cviljenje u sarce postavi, 

'Er ako oni cas nebudu umriti, 
U koi tvoj ukras bude se dieliti : 



Pravedno s tugami moci 6u ja riti. 
Da vece me n naaii ni smart] na sviti. 

Toli taj nepokoj, ki se smart ma pravi, 
Po sreci zivot moj s zivotom razstavi, 

Molim te, gospoje, s priekloniem ufano, 
Cin\ sarce da moje vazda t' je pridano. 

40. 

Za niekom jur gorom, livada gdi siase 5 

Lip junak pod borom trudan pocivase. 
Jedna \\Y tuj milo cvitje stav sve brase, 

Ter njemu na krilo ljubko ga sipase. 
Njoj samoj kon skuta jak zmija iz kruga 

Taj plaha kosuta proteee iz luga. 
Komu vil 1 tuj zace u rici prem mile: 

»Stan' gori, junace, uzmi luk i strile. 
Bojnice hrabreni, ako zvir ustrili, 

Hocu, da s 1 ti meni ljubovnik moj mili. 
Toll e griesiti uzbude stril tvoja, 

Pobratim na sviti da mi si, liocu ja.« 
Tuj junak priskoci, ter hitro izkrovi 

Vili toj na oci barzu zvir ulovi. 
Ka vidiv stvar onuj, gdi vojnik zvir ubi, 

Pristupi naglo tuj ter njega poljubi. 
I s njim raj drag tvore poda mu uzanj stav, 

Sto dragu drag more poklonit za ljubav. 
»U slasti sad slovi, 'er vridno jes, rece, 

Tko dobar lov lovi s da dobar dar stece.« 

41. 

U boju sto junak gore se snebiva, 
Toj draze plieno pak s junaci uziva. 

Sto zedan ni clovik kigod irud svoj tvore, 
Od pitja slasti vik dobro cut nemore. 

Sto vece nevolje pate, ki putuju, 
Pokoja to bolje na domu slas cuju. 



30 



Sve sto vec jednu plav val morski skohcava, 
Toj draze pak pristav kraju mir poznava. 

Sto q zlu pri smeca' gora se zamuti, 
U dobru slas veca to se pak ocuti. 

Tac s parva sto clovik s ljubavi veci trud 
Pati, toj draze vik pak kusa ljuven blud. 

42. 

Dar cekav ljuveni, ki mi doc sve cknjase, 

Svaki se cas meni godiste cinjase. 
A u me to lje stanje sve sarce predase, 

Ter strah zli i ufanje boj po njem cinjase. 
Tuj kroz taj zeljni var ja poznah na sviii, 

Ko li je huda stvar s zeljome ziviti. 
INu kad se svarseno izvarsi obit moj, 

Iskusih, pravedno da vele mnozi toj : 
Clovika sto poraz s parva vec snebiva, 

To draze paka slas u dobru uziva. 
I kako meu svime raj na sviti imaju, 

Ki s drazim svojime ljuveno dni traju. 

43. 

Bivsi sad sdruzeni u ljubko mi dilo, 

Razbludnih slo meni celovah da' milo. 
I kad ih razum tvoj sve sbroji iz nova, 

Opeta smeti broj tih milih eelova'. 
Da im ni svarha vik, ali da s pozude 

Nami ki zavidnik zavidit nebude. 
Pace mi ih, vieruj^ daj bez broja na sviti, 

'Er malo zudi ih taj, ki ih moze sbrojiri. 

44. 

Gizdava ma vilo, rad koje na sviti 
Samo mi jes milo i drago ziviti, 

Celujue, jaoh, nemoj koralj, cvit od mora, 
Ugrizat toliko, 'er karv gre nadvora. 



31 



iNu grizka toliko u tvojoj razbludi 

Ti vidis, koliko da celov neudi. 
Ar stvoriv inako znaj dobro svis tvoja, 

Da te vec nikako celivat necu ja. 

45. 

U veselje radosti lfuvene. 

Liposti varh vila' svih te Bog nadili, 

Razbludo ma mila, sgovore moj mill. 
Kad mi ces k tebi doc,, ma mila, podili, 

Svitlja se stvori noc nego dan pribili. 
Tuj cijem ja budu uza tepocivat, 

Drago 'e u bludu tve dike uzivat. 
Najlise gdi kroz toj zagarlis me garlo, 

Ter reces: »Dragi moj, me dobro neumarlo, 
Uzivaj radosti od slasti ljuvene, 

Cim nase mladosti na svitu cvit zene.« 
Onda mi sviet ovi svitloslju prosine, 

Kad nasi celovi jezike promine. 
Dvornu slas kusati kad mi ukras tvoj pusti, 

Sladko je grizkati medene tve usti. 
Cim budu kon tvoje cesti ja pribivat 

Uzdisuc, milo je tve oci ceiivat. 
Er slasli sve na svit u dugo domore, 

A celov dosadit nigdare nemore. 
Slas viecna meni cut onda se ucini, 

Razdvojna nasa put kada se sjedini. 
Cim piesni nase mi budemo priepievat, 

U skutu tvome mi drago je pocivat. 
Lezec tva pribila sa mnome put naga^ 

Velmi mi jes mila,, velmi mi jes dra^a. 
U milo dobra ces kad sdruzi nas dilo 

Uzivat sladko jes pribludno tve krilo. 
Svaki je meden stvor, ki ures tvoj dill, 

Ti s tugam razgovor, ti s' pokoj moj mili. 



32 



Stec s tobom, znaj pravo, vidim se u raju, 
Ma mila zabavo, moj tihi Dunaju. 

40. 

PastirsKe piesni. 

Pastir, ki skriva vik sve drage ljuvezni, 

Cic da mu hud clovik bil nebi s boliezni, 
Nasad se na vodi jedan dan jur liti 

IN a koju dovodi imanje sve piti, 
S pastirkami tance stavi se igrati, 

Ter drage piesance veselo spievati; 
I kolo tuj yodec na travi zeleni 

Nemoguc tarpet vec svoj oganj ljuveni, 
Koi mu zle sile podieli neprave, 

Od svoje primile pastirke gizdave 
Jedan drag celov lip ukrade krijuce.. 

Kim dize zli nalip sve iskre goruce. 
I toli nje usti on sladke tuj nadje, 

Da piesni nepusti, dokli dan pozadje. 

Spila je kamena, ku sunce nepeee, 

A iz nje studena voda van sve tece. 
Iz dvora takmeno u cudnoj tisini 

Toj dubje zeieno lieti jo j hlad cini. 
Pastiika ma mila gdie mi se ukaza 

Sva gola sred vrila deri tja do pasa: 
U komu tuj kupljuc put bielu hladjase, 

Cim stado plandujuc pod borjem lezase. 
A ptice odi sgor po dubju pojahu, 

Koliko razgovor da njojzi davahu: 
1 sunce s neba sgar biese se ustavil' 

Tac liepu videc stvar, koj slike ni vik bil'. 
Toj parvi bi mile pocetak ljubavi 

Pastira, ki strile ljuvene vik slavi. 



33 



49* 

Pastir, ki duge dni pati zla ljuvena, 

Siedeci u sieni od dubja zelena, 
I videc, da mu stvor van diela negriesi, 
'U taki on govor svoj jezik izdriesi : 

ti, ka na svit saj nam »Ljubav porodi 
Ostaviv viecni raj, po komu li hodi; 

Vazda cu cinit ja, uz tvoj dom prisveti 
Da budes od cvitja svaki broj vidieti ; 

1 nosit na tvoje toj divno kamenje 

Od stada sve moje najparvo rodjenje s 
Uzrokom, pokoli od tvoga plamena 

Mnome se poboli moja viP ljuvena, 
1 meni nebrani pod granam dubja stav 

Nje ures izbrani uzivat za ljubav. 

49. 

»Ovi dan primili, ki skrati me trude, 

Kamenak da bieli biljezat vik bude; 
Kraj vode studene danas se ugasi 

Zedja ona, ka raene zestoko poraz'i. 
Od mene hvaljena u sve ces bit hvaie, 

O vodo studena, niedju sve ostale. 
Dopusti visnja moc, da nidna zvir prika 

Na blizu tebe doc nebude do vika. 
Da nidna zla trava niknuti nebude 

Kon tebe, ka slava biti ces ma svude. 
Da tve dno cakleno, bistrinom ko sviti, 

Od stada smuceno nebude vik biti. 
Siencu ti pak zatim, tve da su sve dike, 

Javorje granam svim stvaralo do vike. 
Pastiri, Ijuvezni koji su poznali, 

INjih medne vik piesni uza te spievali, 
I tance njih mile kon tebe nepristav, 

Gizdave sve vile vodile za ljubav. 



34 



iNi'edaa te vik oblak tamnostju neobujmil, 
Ni lietnji sunac zrak svim plamom prisusil. 

INeka su tva diela rad dara cestita, 

Varhu svih sve vrila 1 najdrazja od svita.a 

INiekoi jur pastir tej rieci veijase, 

Uz bistri cime vir pod borjem siedjase. 

50. 

Dievojka govori. 

Jedan dan setaje po lugu zelenu, 

Za rados gledaje na vodu studenu, 
Upazili kon vira, ki bistro virase, 

Jednoga pastira, gdi ranjen lezase 
SN T a krilu viY jedne, ka sarcem tuznime 

U suze neredne plakase nad njime, 
Yidec, cim pozira na nja nje dobro toj, 

Gdi rarrjen umira u muci nerednoj. 
A pastir, svim smarti da se biiz' vidjase 

Zivot svoj, ki starti zla boles nagljase, 
Vecma ga vile plac morase u gori 

Neg rana, koju mac prem britak satvori. 
Dievica ja mlada zeleci viditi, 

Kii svarhu stvar tada imat ce na sviti. 
U hladan skrih se mrak od dubja sred gore. 

Suncani gdi se zrak vik nazrit nemore. 
Gdi moc me ni ednu vlas neimase viditi, 

Jer se sva u taj cas za grane htieh skriti. 
Tuj rieci smiljene pastira, ki mrase, 

1 suze smucene vile, ka plakase, 
Piekal bij da bihu pateci zlu silos, 

Sve vode, ke vrihu, priveli na milos, 
1 tvardi taj kami, ki blizu njih stase, 

Njih jadnim tugami da se zlo boljase. 
Pasiir taj videci, da blizu smarti jes, 

Ric ovu hti reci pri neg ga skrati ces: 



35 



»0 vilo, liepotom ka se moz 1 svud slavit, 

Ni mi, znaj, zivotom mudno se razstavit, 
Istom da u tvome sarcu ja na sviti, 

Za ko godi vrime moc budu ziviti ! « 
A vila, kii poraz cemeran obtece, 

Cuvsi taj snizan glas, ric ovuj luj rece: 
»Ako nas ki svu. moc uzbude skratiti, 

Kako ce igdar moc sam drugi ziviti \ 
I ako u tvomu sve sarcu zivu ja, 

A tva ces u momu zivit se dostoja. 
I ki si cas moja buduci umriti, 

Kako cu moci ja bez tebe ziviti ?« 
[ cime suzami rici tej veljase, 

Rane mu kosami rusima sve trase. 
A on njoj na skuti cim bolan lezase, 

Cemeran piae ljuti ustima piase. 
I tako cvileci sgodi se cudna stvar, 

Do danas ku reci ja necuh nikadar. 
Celove pastir taj pokonje vili toj 

Dajuci, na svit saj prikrati zivot svoj, 
Kojega i vila zivotom sadruzi, 

Toll ces nemila dusi joj prituzi. 
Tac oba umrise, jednoga sgubiv mac, 

Drugoga, ki biese boljezljiv, grozan plac. 



51. 



Hiekojim. Koji ga siljaSiu, da kugod piesan 

iacne. 

O, vi svi, koji stav ovdi sad slisite, 

Pokli me za ljubav piesni piet silite, 
Bivsi svi ljuveni, cim tuzec cvilite, 

Molju vas sad meni za milos recite : 
Kad s kegod odluke zle dodje nesreca, 

Od ove dvi muke ka muka je<f ve(5a ? 



36 



.fednu viT dan i noe svim sarcem zuditi, 

1 s njom se vik nemoc nikako sdruziti; 
Ali cim ljuveno budes je ljubiti, 

Da 'u vidis svarseno pak sasma sgubiti. 
Kroz moju ja tugu ljuveno cim suzih, 

1 jednu i drugu tuj satvar izkusih. 
Ter cinju pravedno sud ovi u meni, 

Da 'e cemer zli jedno, drugo jad pakljeni. 

Soko je cudi ove, svi ljudi toj znaju, 

Kad vidi sinove, da u sebi neimaju 
Vlas, za moc zarcati u sunce, ke sviti, 

Nece njih poznati za plod svoj na svili. 
I slicni za sve tim 'er mu su krilima 

I slvarim ostalim, u sebi ke ima, 
Za stvor svoj nikadar nece njih da scieni, 

Nebivsi jedna stvar, ka slicna njemu mi: 
Cud ti je cudna toj, stvar vridna po sve dni 

Da uzme nauk svoj jedan znan ljuveni ; 
Komu se neprima, da dvore scieniti 

Za svoju vil' ima nijednu viP na sviti, 
Stogod je na svoje sve zelje viditi 

Nebude svakoje njemu se takmiti. 
Velju t 1 sad ja time, gospodje obicna, 

Svim zeljam mojime cin da si prilicna. 
Tebi se dostoja, litec, da se ja dieem, 

Ali u svem bit moja, ali prem u nicem. 

53. 

Jaki ti niekada mio bieh tolikoj, 

Kako me li sada hti ostavit ovakoj ? 

Kako ti spomena pri tebi izginu 

Od do bra vremena, medju nam kominu ? 

Tko bi mnil, hvaljena ti ka si dobrotom, 
Da viera sdruzena ni'e s takom lipotom? 



37 



Ti priekor veliku, znaj, vieruj, dobivas, 

Ka vieru toliku tac barzo zabivas. 
Znas, kad bi pravila ti meni varh svega: 

»Ti s' dusa ma mila od sarca mojega ; 
Ljubay mi jes tvoja tac draga na sviti, 

Da bez nje nebih ja vik mogla ziviti ?« 
Znas, kad bi tye dike dielit me vidile 

Od suzah dvi rike kao bi te polile ? 
Ni pravo, cvite moj, niti se dostnja 

U polje poc bit boj, pak utec iz boja. 
Nu malo spomeni, cim mene ljubljase, 

Rici one, ke meni cestokrat veljase: 
oZraci suncu sgoru prije ce strajati, 

I dubje po mom pocet se radjati : 
Markla noc prie ce bit svietlja neg dan bili, 

Neg cu ja neljubit vazda tvoj plam mili.« 
Svih vilah gospoje, ka si cas i gizda, 

Privarit lasno je jednoga, ki se uzda. 
Sad obiet, ki daje viT svomu Ijuvenu, 

Upisat triba je u vodu studenu. 



54. 

Ah pravo je li toj, je li to pravedno, 

Da tako zivot moj ucviljas neredno? 
Bivsi ti vieran bio, svak kako t 1 sviedoci, 

I vece Ijnbio nego li me oci. 
Spomen se malo sad, kadno me ljubljase, 

I na me garlo kad tve ruke stavljase; 
Spomen se, kad t? mio bih, i kad mi hti riti: 

»Vazela s tobom bih ovako umriti.« 
Vaj tomu vazda bi, vazda taj zled cuje, 

Ki vele prem ljubi, i vele vieru je, 



38 



55. 

(Iz Tibula.) 

Spovieda nieki glas, da sgresi ma vila, 
Ka niekad svieh ukras gospodjah jes bila. 

Hotil bih sad gluh bit i slijep bez vida, 
Za necut ni vidit, sto od nje glas spovida. 

Bez jada moga, znaj, stvoril' stvar ni ta se, 
Zamukni, sto me, vaj, skoncajes, zli glase. 

56. 

Ljubav me skoncava kroz Ijutu nje silu, 
Vide6, ma zabava da 'e druzim u krilu 

Ne ciec ke gizdave i mile liposti, 
Neg zarad neprave i hude skuposii. 

Yeliku i 1 ima moc, o zlato, tvoja vlas 

Da cini mnokrat oc postenje, slavu i cas. 

57. 

Gospodje, tva ljubav velmi me usili, 

Da t' dvoru nepristav sluzbenim sve dili. 
I odkle t' u ruke mu slobod donesoh, 

Velike t' ja muke rad tebe podnesoh. 
I vecu sto t 1 vernos ma sluzba nosase, 

To vecu nemilos tva mi ces tvorase. 
Kolikrat ures tvoj tac me zlo utrudi, 

Da cini, zivot moj gorku smart da zudi. 
Cinec mi nerazlog i svaku krivinu, 

To neka ja nebog prav prie poginu: 
Ja bih to sve podnii veselo i milo., 

Da nis' ti prominil' na druzih me dilo. 
INu m' od tve ovi dan, gospodje^ ljubavi 

Jedan prav gnjiv cudan prem sasma izbavi. 



3D 



58. 
Piesnl, 

u kcjih se zlim if nam ruga. 

O vilo ti, koja sve zives u mitu, 

Za sve da V mnogo ja darovah na svitu. 
Ti, vidju, nigdare nehoces pristati 

Iz nova sve dare opela pitati. 
Velika skupos taj cuj, da plam ljuveni 

Nebi vas na svit saj sgasnula u meni, 
Znajutfi 'er vele svi ti, kih lov sdarzi : 

Tko oieze liik vele, barzo ga prikarsi. 

59. 

Ki razlog jes ovoj, neka mi sad reku, 

Ja sgriah pec, a u njoj sad druzi kruh pe 
Svak tqj zna, 'er vele, a vieruj mnogo uprav 

Vladalac gdi J e vele, luj sgine barzo plav. 
Varh svega govore, da dviema na sviti 

Dobro se nemore nikako sluziti. 
Ni pravo cvite moj, ma mila gospoje, 

U ruci u jednoj dva maca da sioje. 

60. 

Gospodje zestoka, kii cud ma neznase, 

Za sve 'er se visoka ti toli darzase. 
Pipah ti zaisto rukami, gdi t' stase, 

Stvar onu, ku cisto ti toli darzase. 
Ustah tvih ka je slas, usta ma sad znaju, 

Imah te pod mu vlas, vece se nehaju 
Ljubavi, kom tva ces mu pamet primisti, 

'Er stetna meni jes, a tebi s koristi. 



40 



61. 
'/Jo j zcni. 

ha se s nickich razsipase, a svcga priafelja Ijubrt vih nihliale* 

Vilo, ka tve blude na miesto zlo stavi, 

Yelmi si zlocude i hude naravi. 
Tvardo je tva zloca od vece zle sviesli, 

Er samo hoc voca nezrela sve jesli. 
Znaj voce nezrelo jeduci Id traju, 

Usta im nemilo zlo garka ostaju. 
Zao si put obrala, na svitu svak vika, 

U tih je inoc mala, a steta velika. 
iN I taja umiu dobro ti tajati, 

Ni zito kad siu, s nacinom siati. 
Ljubav, ka njih steze, i po njih ka kzi, 

Barzo se uzeze, a barzjc ugasi ; 
Hvaljeno nikada nije dobru tezaku. 

Da lozu pribada na pritku nejaku. 

MIepriatelju, 

koi se ludo zahvafjivase s da ima ienu, ka svo/nu Ijavenu pravu 
vi era neddriase. 

Ti, koi do mo me sve zives opako, 

SNemo 1 se sa mnome natiecat nikako 
O ovu vii\ ka biega nigdare tva nebit, 

'Ere ces na svega sa mnome izgubit. 
Htec, da si blag riti kroz tvu cud mahnito, 

Vece ja nego ti blaga imam na svitu; 
A diela i cudi, cic kih se sve smieju, 

INeka ih svit sudi., koi zna objeju. 
Lje tebi nje dike manje iskat s torn dlakom 

Biv grube prilike zlo obucen i lakom. 
Neslanu riec toli pak imas, da e nebi 

INasolil' sve soli, koje su pod nebi. 



\ I 



Koliko hoc posila po kom hoc nju zvali : 
Neda ma kobila vik dviema jahati. 

Priatelju, 

koga zlo zcne razsipahu. 

Sto se si, znance moj, reci mi sad uprav, 

Zadal prem tolikoj odvece u ljubav? 
Da s 1 Jusep dobrotom, Salamun mudrosti, 

Apsalon liepotom, a Sanson jakosti. 
Nedajuc pak blaga, bil nebi meu nami, 

Druzba tva vik draga zliem hudiem zenami. 
Tiem da te po sve dni zla huda netiste, 

Tuj ljubav odzeni, ka miedi sve iste. 

64. 

Druzini svojoj, Ki n njiitie stall u. 

Tuzna je nasa ces, ljuveni ovdi stav, 

Gdi imarao na pienez kupovat sve ljubav, 
Toliko imamo siasti s njih uresa, 

Koliko davamo nasega pieneza. 
Njih himbe var neprav ako nam i ukaze, 

U cem god ku ljubav sve hinec toj laze. 
Muke se na sviti vik hudje nevele, 

Neg zene ljubiti, ke miedih sve zele. 

65. 

Ric ovu cuh ja rec, koja vik stvara se: 

Tko oganj mni razdec sniegom, zlo vara sc. 

S tarpeze svudi se coek dize s bolesti, 
Ki meso stavi se sirovo sve jesti. 

U zene, ke tvore muzevom svojima 
Privare, nitkore uzdat se neima. 



42 



A za svli hudu ces vil' hude tko ljubi, 
Vrime cas i pienez i zdravje sve gubi. 

06. 

Straznice, Id gledas i bljudes sludeni 

Kladenac, zac nedas napit se ti meni ? 
Kuplju se sve gnjusne zviri u njem, neka znas, 

A meni ti usne okvasit vik nedas. 
Taj straza tamna je, tvoj razum sad gdi V 

Zacesa voda je, neg da se jur pie ? 
Molju te u mu har a zedna me posluzi 

Prie neg ju sunce sgar zrakami prisusi. 

6T. 

U dare ljuvene, pravo se svud pravi, 

Da su svud zle zene neharne naravi, 
I da svak jos ima mucenje pakljeno, 

Zenami tko zlima gre sluzit ljuveno. 
Sa zliem jos tugami zivot svoj minuje, 

Odvece zenami tko vierno vieruje. 
Muzu ka var cini sa zliema dielima, 

Nje priatelj ljuveni ufanje zlo ima. 
INigda se ni'edno zlo ni na svit sgodilo, 

U koje uljezlo ni'e zensko ko dilo. 
Zena bi stvar prika, ka varh sve naravi, 

U omrazu clovika s Visnjime postavi. 
Tim tomu velju ja, ki dvorbi duh spravlja, 

Da u zene ufanja vik svoga nestavlja. 

0§. 

lzbrana nieka viP, za kom mre zivot moj, 
Bivsi jur nasadil' liepi svoj perivoj 

Yocima svim tima, i tima jos cviti, 
Ke zemlja svud ima u sebi na sviti. 

I na te sve plode, ke zelen gojise, 
Kladenac od vode prem bistre tecise, 



43 

Ka s milom vir sviesti, da priam s njom pokoj 9 

Cini me uljesti u nje taj perivoj. 
Gdi brati zudjene sve plode da meni 

Kraj vode studene na travi zeleni; 
Tuj ona od gospoj videci, da dili 

Nje miesto liepo onoj; velmi mi omili, 
Rece mi: >,Verni moj, kadgod ti setat hoc, 

U ovi moj perivoj slobodno niozes doc.« 
I putah bez broja toj se je vidilo, 

Voce toj jedoh ja u druzbi s njom milo. 
Nu jednom obceno kako mi tuj biese, 

Iduc brat zudjeno toj voce, ko zrise. 
Na koje za vas svit, kako me upusti, 

Nikako otvorit nemogoh me usti. 
'Er mi se tadi hip, za sve 'er me nudjase, 

Pri garce neg nalip i cemer cinjase. 
Uprosih uzrok njoj na kii stvar ja tada, 

Koja mi jur takoj odgovor vriedni da: 
»>Verni moj, znaj ovoj, ter se nee' cuditi, 

'Er slasti tolikoj ni'e sladke na sviti, 
Kli dugo mogu rtt jeduci sve vrime, 

Nece se primrazit s porazom cudnime.w 

69. 

Jedna J e viY u sieni od duba siedeci, 

Cvitak drag rumeni za kosom darzeci : 
Star junak jezdec sam tuj vilu upazi, 

Za kdm ga ljuven plam velmi zlo porazi. 
Na konja ter varze svoga nju silome, 

A pak ju najbarze povede domome. 
Uprosi ku takoj: »Jezik tvoj divican 

Pvec' mi, dom ovi moj je li ti obican ?« 
Komu vir rece toj : »Starce moj neslican, 

Ni'emi dom ovi tvoj nikako obican: 
'Er mnogo jes bolje mladca vik zeliti, 

Neg velmi na volje zlostara ljubiti.« 



44 



Cuv star vil J , gdi svede ric, ku cut nemnise, 

Opet nju povede k miestu, u kom pri bise. 
Do malo zatim pak u velikoj snazi 

Jezdeci mlad junak tuj vilu upazi, 
Na konja kii varze svojega silome, 

Ter ju pak najbarze povede domome; 
Uprosi kti takoj : »Jezik tvoj divican 

Rec' mi, dom ovi moj, je li ti obican ?« 
Komu vil' rece toj : »Mladce moj prilican, 

Meni dom ovi tvoj yelini 'e obican; 
'Er mnogo jes bolje svim mladca zeliti, 

Neg velmi na volje zlostara ljubiti.a 
Tuj se u vlas mladcu da vil 1 velec zeljome: 

»Kako hoc' ti vlada J , mladce moj sad mnome.« 
Zato ja sad velju, ako je clovik star, 

Ljuvenu da zelju neslidi nikadar. 
Er nigda na sviti dievojka do vika 

Nemoze ljubiti zlostara clovika, 
A grubo vazdakrat jes, kad se gdi vidi, 

Da ljubav ali rat star clovik ki slidi. 
I svud tim govore: »Sve, sto star vik dvori, 

Sili se sto more, sve konja man mori.« 

70. 

Sgodi se niekada^ da ona vil 1 jednome, 

Na volju ka vlada mladostju mojome ; 
U polje gdi zadje rad cvitja, ko brase, 

U cvitju da nadje, gdi ljubav lezase, 
Ku s cvitjem veselo u vienac svu zavi, 

Paka ga na celo varli kosah postavi, 
Kak 1 ona vidie toj, zaupi svim od nebes: 

»Na nebu, ko ce stoj: me nebo ovdi jes.« 

71. 

Za skratit moje dni, gospodje svih vila\ 
Tvardo V se proc meni kazes ti nemila. 



45 



Tvorec mi kako zmaj u gnjivu ognjen boj, 
Toj da plam vruci taj prie sparzi zivot moj. 

INu mojim tugama ja se zlo boleci, 
Gasini plac suzama svaki cas suzeci. 

Tako me htec starti tva milos neprava, 
U miesto zle smarii zivot mi sve dava. 

Angjelska bi dika vile, kd svit slavi, 

Od tudja jezika, ka mene zatravi, 
1 hudo zamami mladcima meu svima, 

Zlatima kosami i carnim ocima; 
Nemogoh ja ino, neg li se njoj dati, 

Ka se me jedino dobro ce vik zvati. 
Pokli mi nje ures nehti dat u trudu 

Ljuvenu man boles sve patit zaludu. 

Gospoje ljuvena, ka mi tac omili, 

Da nje stril ognjena sarce mi prostrili. 
Ter smartno svaki cas ja patim toga dil, 

Muku, trud i poraz, uzdahe, plac i evil. 
Ako mi davat taj tac budes jad ljuti, 

Barzo ces na svit saj nemilo zacuti. 
Gdi vas svit govori: »Ah neboga Dinka, 

Kako ga umori Livia zla Latinka. 

74. 

O cvite svih gospoj, velmi se zovu blag, 
Pokli sam tolikoj ljuveno tebi drag. 

Ni zudju ni zelju na saj svit, znaj, inoj, 
3N T eg da se ja velju milosnik vazda tvoj. 



46 



75. 

Fraim Lukarevicu. 

Piesniee dragi moj, cul sam tvoj Id 'e vaj, 

Nu meni ti nemoj cudit se na svit saj : 
Ako cim stoju mlad na dvori bez stida 

U ovi slavni grad, ki Zangle sazida, 
Latinka slavna vil\ cini me nepristav 

Patiri ljuven evil za milos i ljubav. 
Ljubovnik', veci dil, koji su hvaljeni; 

IN a dvoru jesu bil 1 Ijuveno smamljeni; 
A pisnia nu citaj, ter ces moc viditi, 

Kolicih jes tudj kraj zatravil na sviti. 

70. 

Rad tebe gospodje, vieran ti biv sluga, 

Nestedju, da dodje na mene sto tuga', 
Znam, da ti, ka velis sam se cvit gizdavi, 

Da mene sve zelis rad velje ljubavi. 
Nestedju zivota, za skratit moju ces: 

Istom tva lipota da mirna s mene jes; 
Zivota rok moga, nebranju, da mine: 

Istom glas da tvoga postenja nesgine. 

77. 

Uhicu pticu ja, i stavlju pod zatvor, 

Ka misli, kao bi tja uteci moc nadvor. 
Svaka zvier trud pati, ter pria zlu boles, 

Za slobod imati, ka toli vridna jes: 
A ja, vaj, pod nebi jak taj stvor jedini, 

Ki zatvor sam sebi sagradja i cini, 
U sarce u moje zatvaram tvii diku, 

Za nemoc, gospoje, utec ti u viku. 



47 

Na grani kad stoje od duba zelena 

Ki slavic uzpoje sva pienja medena : 
Tad stari plac svoj 3 znaj, ponavlja u sebi, 

Ki niekad na svit saj patit mu trieba bi. 
I evil taj on slidi toliko na sviti^ 

Koliko jur vidi, da moze cviliti : 
Tako ja, kad poju nebavac piesnim tim, 

Nepoju: nu broju me tuge, ke patim. 

79. 

Prikrati svoje dni sred ognja bez boli 

Saguntski puk oni 3 ki vieran bi toli: 
Katon se na sviti sam rukom svom ubi, 

Toliko sgubiti slobod mu mucno bi. 
INalip hud hti popit Sofonisba zvana, 

Rimljanom za nebit u robstvo podana; 
Na sluztvo vec marzi neg na smart, kii spravi 

Kraljica^ na parsi ka zmiju postavi; 
Silim se a ja 3 vaj, sve zivot moj dTjiti, 

Za druzim na svit saj u robstvu sluziti. 
Istina dal 1 je toj, da li se dostoja, 

Da ja vik jesam tvoj, a da ti ni'es moj a? 
Kroz tve zlo hotinje, o mocna Ljubavi, 

Sliposti zelinje u sarce me stavi. 

§o. 

Lipota tvoja taj i slavna tva dika 

Tarpiti na svit saj nece ti do vika ; 
Dokli cvit mladosti sad sdruzen s tobom jes, 

Uzivaj radosti, uzivaj dobru ces. 
INikako na sviti tve vrime negubi 

Hti toga ljubiti, ki tebe sve ljubi. 
Barzo ces viditi mraz i zimu priku, 

Ka ti ce odniti svu iipos i diku. 



48 



A kad ti sgine tja od lieta taj hvala, 
U pakao iz raja naci ces da s' pala. 

Ter tva ces ljuvena kad bude izit van, 
Izvan se vremena brinut ces, a zaman. 

si. 

INigda ti oganj moj nehtieh ja odkriti, 

Ki kroz plam ljuti svoj sve me iste sparziti. 
Bojec se toga dil, za hudu ces moju, 

Da nebih razgnjivil kako god svis tvoju, 
Ka bi stvar bit' uzrok, od sta svak bljude se, 

Da vecma moj prierok uzmnozit bude se; 
Nu vece tarpiti nemoguc ovi jad 

Silan sam ja riti liposti tvojoj sad : 
»G cvite gizdavi, u meni cuju, znaj, 

Rad tvoje ljubavi gdi sve mrem na svit saj. 
I neimam radosti ja ine na sviti, 

Neg kad tve liposti gdi budem viditi. 
Molju te, cin' zatoj za skratit me trude, 

Prid tobom uzdab moj da miesto nac bude. 

O vilo cestita, ku slavno svak poje, 

Uresu od svita i dobro sve moje; 
Pokli umu svis stavit tac hotje hud poraz, 

Liposti tvoje cvit, ki cavti svaki cas; 
Tvoj ures izbrani, molju te, da meni 

S pogledom nebrani taj celov medeni. 
Celov, ki tolikoj mio mi jes i drag, 

Da mnokrat zivot moj rad njega zovu blag. 
Taj ti sam istu dar za ljubav, ku t' nosim, 

Van koga inu stvar ni zudim ni prosim. 

Ja li cu svakoje dat slave, Ljubavi, 
Er sarce u moje svet plamen postavi, 



49 



Plamen, kom 1 zle oci svaki eas zavide, 
A mojim uzroci, da na svit raj vide: 

Raj, koi nacin jes, da svis me kriposti 
Razbirat nioze ces sgar visnje svitlosti. 

Svitlosti rad koje za ti plam posteni 
Tebi se dostoje hvale, kim svarbe ni. 

§4. 

Ljubavi, nemnju vik, da lipsim, dobro znaj, 

Uzlome bi clovik zavezan na svit saj, 
Nego sam ja sada videci, da mene 

Tac liepa stvar vlada u zelje ljuvene, 
Ke toli hvaljene jesu sad u meni 

I toli postene, da nistor draze ni : 
Jer slava, kom slovu, svudi mi svitlo sja, 

Varhu svih gdi zovu ljuvenih blag se ja. 
Ljubavi, koje ces silna svud doseza, 

Pokli me u taj vez tvoja ces saveza, 
Moc cu rit u svakoj od svita ja strani: 

Blazen stril budi tvoj, kim sarce me rani. 

§5. 

Maroju Mazibr adieu. 

Ti, koi skrovene u svakomu cvitu 

Potaje ljuvene moz' znati na svitu ; 
Ki na dni na nase u cudnu nacinu 

Razabrat od laze umies istinu, 
Reci mi, Boga dil, ka me stvar potiste 

Sliditi onu viT, ka mii zled sve iste ? 
Ako je rie onaj pravedna, ku vele, 

Da ljudi na svit saj sve dobro vik zele, 
1 ako dobro jes ona me pod nebi, 

Zac sarce zlu boles sve ima u sebi ? 
I sarcu stvara zled ako mi ocima, 

Zac k njoj gre moj pogled, ki ta jad s nje prima ? 

D.RanjinePiesni. ^ 



50 



Molju te, nebrani riti mi sve nprav, 

Tako te nerani zlom ranom zla Ijnbav? 

SO. 

Izbrani cvite moj, ki se eas ma brojis, 

Spomen' se, cvitje toj, kd svedjer ti gojis,, 
Koliko kratak hip njegova zelen taj 

I njegov ukras lip jur tarpi na svit saj : 
I kako na vrieme ubrat ga bolje jes, 

Neg da mod od zime skrati mu slavnu 6es» 
Nedajuc cvitja sgar za ino nam nebesa, 

Neg da se kagod stvar njim na svit uresa. 
Tac i cvit slavni taj tve dike jedine 

Netarpi na svit saj, neg naglo sve gine. 
I koli bolje jes ubrat evit mladosti 

Pri neg ga huda ees zle satre starosti. 
Staros, ka ni nami ino vik na svit saj, 

Neg cemer s tugami i s jadom piac i vaj* 

Cvite moj, cvit oni varhu svih gizdavi, 

Ki meni pokloni u biljeg Ijuhavi, 
Svedjer ga u vodi hranju ja studeni, 

Da nebi kao godi uvenul gdi meni. 
Nu tuj ga sdarzati ni voda neima mod, 

Da svu ces nekrati po vas dan i svu noc; 
Ka mi stvar sve cini razborno misliti, 

Moj cvite jedini varhu svih na sviti, 
Da sve er cvit od tvoje izbrane lieposti 

Suzami od moje goji se mladosti, 
Nemores kroz kripos ni'ednu ti stvoriti, 

Da tvoja sve lipos negine na sviti : 
Lipos, koj sve vrime vriednu cas odnosi> 

Jak vihar sred zime kad zelen gdi kosi. 



hi 



88. 

Mogu se blag zvati., gizdava ma vilo, 

Kad pocnem gledati tve lice pribilo. 
Drag- mi je tvoj pogled, pogled tvoj ognjeni, 

Za sve er mi stvara zled u zelji ljuveni. 
'Er kad se stvar draga ljuveno pozire., 

Sladko se primaga a sladje umire. 
Ter oci me nigdar prem zeljne na sviti 

Van tebe nijedau stvar nezele viditi ; 
Ti si njih blazenstvo i drag mir u trude, 

Van koga kraljevstvo ino vik nezude. 

89. 

cvite svih gospoj, koj slike vik nebi, 

Ako ja pogled moj gdie svarnem proc tebi: 
Takodjer na raene i tvoj a lipos taj 

Sve oci ljuvene obarne na svit saj. 
Ako sto govoru, besiedu mu zoris; 

Toli smih ki tvoru, i ti ga tuj tvoris. 

1 tako meu nami tva lipos ljuvena 
Mnozima zeljami meni je takmena. 

Od tebe nu ako ja pokonju prosu slas, 

Gluha se ces tvoja satvori u taj cas. 
Ter moj taj vas govor, s hitrinom takom gres, 

Kroz nieki cudan stvor na drugo izvarnes. 
Ljuvena ma hvalo, molju te za ljubav, 

Razmisli ti malo, cinis li toj uprav: 
Yodu mi staviti kod ustah, a kad ja 

Hocu se napiti, odniet je budes tja. 

OO. 

O sunce s neba sgar, koga zrak jedini 
Na zemlji svaku stvar prosvitlja i cini; 

K nebeskoj visini hotij se vratiti, 

Zac svitlost sad tva ni potrebna na sviti. 

4* 



52 

'Er svitle dvi zvizde na zemlji sad sjaju, 

Od ra ja ke gizde sve sobom imaju : 
Kojih zrak svedj more prosvitljat, dobro zna j : 

Svit, zemlju i more i visnji viecni raj. 
I kako ces tvoja sunce jes na svit t a j , 

Tac i viF jes moja sunce pak na svit saj. 
Jos cieni tuzu ja buduci ti doci, 

Za meni vlas tvoja bit s kegod pomoci; 
Ter studen mnis mramor od sarca uzeci 

One vil', ka umor moze se moj reci: 
Koj moji ognjeni uzdasi za mal cas^ 

INeimase sve svo'e dni moc sgriat studen mraz 
Molju te, vrati se k nebesom tvoja moc, 

Zac malu, vidi se, da mi dat moz pomoc ; 
'Er oganj, mogu rec, sarce me taj in fa, 

Da mogu tebe uzec zrakam svim s tvojima. 

91. 

Ljubavi, koje vlas na svit se svud slavi, 
Zasto me u poraz ovako gork ssavi 
Ovako gork stavi, da nebog tuzan ja 
Varhu sve naravi nevim nac pokoja ? 

Nevim nac pokoja, ar meni nedas vik, 
Da moja gospoja stvori mi vriedan lik, 
Stvori mi vriedan lik, neka ja na sviti 
Mogu se sve clovik tuzan zvat i riti. 

Tuzan zvat i riti, nu hi bil' dvas bolje, 
Da budem umriti neg cvilit s nevolje, 
IN eg c vilit s nevolje, ka kroz nje zestok va j, 

Sarce me zlo kolje jadovno na svit saj. 
Jadovno na svit saj 'er zivot tko vodi, 
INezive vieku taj: nu martav sve hodi. 

02. 

Nijedan m clovik ni ednoj vil' pod nebi 
Tuj Ijubav nosil vik, ku nosu ja tebi. 



'Er da sam u raju, riec cu ovo sad smiiio, 

Gdi duse imaju blazenstvo jedino, 
A -da s' ti pak doli u paklu, svaki duh 

Gdi grijeh svoj boli za zli svoj neposluh: 
L r iju nebih stal nu, taj cas moguc ja 

Sliezal bih u pakal tuj, gdi je ees tvoja. 
Za moci u vike kon tebe ziviti, 

Kojojzi m slike viku bil' na sviti. 

03. 

O ti, ka s' zivot moj, smirno te ja molju, 

iNecini tolikoj ljuveno da bolju; 
Nu meni daj pomoc, kako cu moci ja 

Odagnat mil nemoc od mene dalek ija, 
Ka mi vik pokoja ni mira nedaje, 

Neg hoce, svakoja da me zled skoncaje. 
Da ti tko u druzbu nerece kazaje: 

Ovo, ka za sluzbu slug-am svim smart daje. 
Ka bi stvar uzrok bill, da na se ti sama 

Gnjivno bi pomarziP od mtike i srama. 
Vriedan red daj zatoj, kako € cas tvu shranit, 

A tuzni zivot moj zle smarti ubranit, 
Od dobra neka t 1 glas ostajQ na sviti, 

Ki cudnu ima vlas cin t ime ziviti. 

04. 

Kad tvoju ljuvenu gdi lipos ja vidju, 

Rad koje sve venu, uzdisu i blidju, 
Velju ti u istinu, mni mi se vidieti, 

Jednu stvar jedinu neumarlu na svieti. 
Izriv tvih ocih zrak vazel bih umriti, 

Prid Bogom goru pak za dobro moc riti : 
Lipotu rajsku ja vidil sam na svit saj, 

Kojoj se dostoja takmiti viecni raj. 
Ma kako, raju moj, mogu ja umriti, 

Ako je pogled tvoj zivot moj na sviti? 



54 



95. 

cvite nemili, ki kroz tve zlo dilo 
Sarce mi prostrili odvece nemilo. 

Ki 'e toj razlog prik, ja tebi karv moju 
JNebranju, da je vik zapovid na tvoju; 

A li nee' milosti ni malo da stvoris 

Mojojzi mladosti, ku jadno sve moris ? 

Jos ufam u Boga, da se ces kajati, 
Kad mene neboga uzbudes strajati. 

1 da ces kroz tugu u suzah jos riti: 
Kak 1 ovo htih slugu cint verna umriti, 

Koi mi tuj ljubav nosil je na sviti, 

Da za me hti jur prav nepravo umriti? 

INu meni taj kasna milosti bit ce har, 
A tebi Ije casna nece bit nikadar. 

96. 

Srid ocih tvojih ti, od svieta ke s' ures, 

Vidis se nositi niekoja taku ces. 
Da tko te pozriti uzbude kon sebe, 

Silis ga, ljubiti da pocne on tebe; 
A pak se videc ti ljubljena za time, 

Nanj pocnes marziti s nacinom cudnime ; 
1 toli zestok vaj ti njemu tuj tvoris, 

Dokli ga na svit saj prem sasma umoris. 
Tim Bozju s neba sgar sad molju ja kripos, 

Da meni ovu stvar dopusti za milos: 
Pokli htie sarcu jad vidii se ljubiti, 

Da t' pocne svak od sad na svitu zlo htiti 
Neka tva vece ces, nemilos ku slavi, 

Nedaje zlu boles u miesto ljubavi. 



bo 



97. 

Zlocudu zlotvoru. 

Kako ti zeliti i hotit dobra raoc 

Alogu ja, gdi mi ti za dva dni dobra hoc? 
Stvar se taj dobrima neprima jur nigdie, 

Ljubi me kao s 1 ima, ali mi sve zlo htie, 
Zac stvoriv inako, i bivsi tac prem hud, 

Cinit ces, da opako izvarnem ja mu cud; 
Ter cu bit zlece moj pravedno potaknut; 

Da budem riti toj, sto nebi ti rad cuL 
"Er ako srama vid tvoga ni zlo Ivor it, 

Manje ce mene stid oda zla govorit. 

9§. 

Himbeiiiem priateljojii. 

iNa ove tamne dni vec ni moc ziviti, 

Priatelja verna ni sad nigdie na sviti. 
Sad je svud nepokoj, ni vece veselja, 

Prodje tja vrime onoj od dobrih priatelja'; 
Priatelji od danas stogodi jur cine, 

Kroz nieku skrovnu vlas himbeno sve hine. 
Jes tkogod, tko kaze ljubi t te s ljubavi, 

Ali pak sve laze u toniu sto pravi. 
Ovi svit, mogu rcc, kao dobro vidi se, 

Sve sto se stara vec, sve zlobnji cini se. 

90. 
Istiem. 

Ka je ovo huda ces, kii cuti sad ja rieh, 
Da danas malo jes priateljah dobrieh. 

Taj kaze ljuveno tvoju ces ljubiti, 

A od lud pak himbeno iste te sgubiti. 



Taj mnokrat jos veli, da dobrom tvojime 

Yazda se Yeseli s nacinom cudnime: 
iNu kad pak upazi, da t 1 ka stvar dobro gre, 

Tad ga zled porazi, da s tuge smartno mre. 
Cina su himbena, a kazu cud milu., 

Svaka ric takmena ni k sarcu ni k dilu. 
Jezikom kazu med, a u sarcu imaju 

Nalipa hudu zled, kom sve svit skoncaju. 
Tim pravo Bog vika : Proklet bud elovik feaj 3 

U umarla clovika ki se uzda na svit saj. 

lOO. 
Istiein. 

Zle ti su postale na svitu sad zloce 3 

Veliki ni maii ni pravo da hoce. 
Pogibe sva viera na svietu meu ljudi, 

Svak drugu zapira, da u cemgod naudi. 
Ni reda, ni mira 3 ni prava razloga, 

Ni da se ozira vece tko na Boga. 
Puno je sve jada u taju skrovitu, 

Uzdat se ni sada ni u koga na svitu. 
Taj kaze ustima, da t' dobro satvara : 

A u sarcu pak ima tisucu privara\ 
Tim zivit dalece bolje jes s ljubavr, 

Neg da t 1 se zlo stece s njib bude taaravi. 
Ar zivuc muke sve pati van veselja, 

Ufanjem tko zive od tacili priatelja'. 

lOl 

Kaze laztvo nepriateljali daiiasirjili. 

Tko je tac nesvieslan na svitu od ljudi', 
Ki ce rit, priazan da danas neudi? 

Tom, ki tako mni,, pravedno ja velju: 
Da viere sada ni n ni'ednom priatelju. 



Priatelji svi slide danas te, ovo jes 

Istina, ciem vide, da je s tobom dobra ces: 

A netom na sviti sreca ti pogine, 
Priatelji svi t 1 se ti zlocinci ucine. 

102. 

Priatelju, 

koi se riecima priatelj cinjase, a dielim pak sea 
zlo tvorase. 

Ti,, ki si vazda bil od ljudih tamnilo, 

Kako si jur hotil, tako t 1 se sgodilo. 
Er clovik zao kad cini zled nepravu, 

Mnokrat mu iznenad zlo pade na glavir 
Ja t rekoh, sa mnom skok neskaci, zlotvore, 

'Er sto uj ne'po-skok vec skocit nemore. 
Ovo je bitje me, ovo je jur moj red, 

Tko hoce sladka me, sladji sam nego med, 
Tko li me garka kad pozeli koi hip, 

Garci sam nego jad i cemer i nalip. 
Nemogu himben A 7 ik ja kako ti biti, 

Inako mnju clovik nebih se brojiti. 
Tim na svit blago 'e me uzivat pustuju, 

Da jaci dvore me, a mudri svietuju, 

103. 
Zavidniku. 

Ljuven trud satvoril m te tako bleda, 
Neg te je napunir zavidos zla jeda. 

Zavidos, koja bdi s tisucu ociu', 

Da tudje zlo vicli, ko dobri zrit kriu. 



58 



104. 
Istomu 

Zavidos, jadni carv, u tebi vidi se, 
Iz zilah gdie ti karv sve sisa i grize, 

Tamnice, nevidis zled tvoju pod nebi, 
Ti svima zavidis, a nitko vik tebi. 

105. 



Istomii. 

Clovice, ki tvu vlas nebranis sgubiti, 

Istom da tudj poraz moz kako viditi. 
Bi! je uzrok, da t' ma ces, ke me Bog dobavi, 

U sarce zlu boles s cemerom postavi. 
Nu meni toga rad, tamnice hudi moj, 

Malo se haje sad, hotec mi zlo zatoj. 
'Er siena kip slidi, a hudi nenavis, 

Prid znanim ki blidi razumu u svaku svis. 

106 

v v 

Jednomu, ki piesni Siskove i GJorine 
svojase. 



S napravam cudnime biese se jedan dan, 

Tim perjem tudjime uresii carni vran. 
I Lip se on takoj videc, hti otiti 

Od pticah u taj broj, ke lete po sviti. 
Ke kako vidjese njegove tuj dike, 

Meu sobom sve rise: *Oh lipe prilike, 
Na perja, ka ima, mogal bi svak riti, 

Nad pticam da J e svima on sam kralj na sviti. c 
Od perja nu tega kada var vidise, 

Velik rug varh njega u smihu stvorise. 



59 



Pak taj vas pticah broj ize sve pero van, 
Bez perja ter takoj osta go carni vran. 

Yeleci svakome: Takoj bud' na sviti, 
Tko casti tudjome iste se poctiti. 

lOT. 

Jednomu, fei nisto iieueiiii* a tudje sve 
ball. 

Jadovni zlece nioj, zavidos s kim biesni, 

Za zle prem tolikoj nescieni me piesni, 
Ak' u njih m sada onieh sve rici, 

Kim staro niekada vrieme se tac dici : 
^Svitlusto sunacce, rozice, diklice, 

Ljuveno sardacce, grimizna svilice, 
Zasto me tac verna ostavi moj vence, 

Krunice biserna, moj zlacen parstence.« 
U ova vremena, moj hudi tamnice, 

Druga sad imena nase piesni dice. 
Jer jak lis u cvitju, tac ni'edna na svit saj 

U jednomu bitju netarpi obicaj. 
Takodjer i rici, kime se jur niekad 

Stara svijes dici, u scieni niesu sad. 
1 eve sad ke vece jesu znaj seienjene, 

S vremenom bit nece od druzih primljene. 
Razliki svit ovi, ki tarpi svoju ces, 

Sve veci i novi stogodi na njem jes. 
Tim nehtec rug biti sviem spievcom na svit saj, 

Kad sto hoc J huliti, pri dobro razmisljaj. 

io§. 

Razsardiv ljuveni Ljubav se sa svu moc, 
I videc da meni nemoze varha doc, 

Otide u taj cas, za mene moc starti, 

Ter sdruzi svoju vlas s nesrecom i smarti. 



60 



S parva mi zla huda ljubav da prem tolik 

Yelik jad pun truda, da odahnut nemnju vik. 
A ucvili tac me boj zlohude nesrece. 

Da vece zivot moj bit vesel vik nece. 
Pak smart, ka neima razborne naravi, 

Znaj, drazim mojima svime me razstavi. 
Kolicih prikrati \as taj sud nepravi. 

S nesrecom zla smarti i buda ljubavi ! 
Tim eudo ni, liepi drum znanja da gine, 

'Er buduc svi sliepi bez znanja sve cine. 

f 09. 

U pulu za moj vaj sreksi se sastavi 

Smart jadna ljuta taj s cemernom ljubavi; 
Ter kada svitlos proc od sunca vidise, 

U jednom stanu noc jednaga dielise. 
S jutra ustav pak rano, kad se tine odile, 

Meu sobom neznano prominise strile. 
1 cic 'er vele se svi sliepe naravi, 

Za grehe ole se ni'edan njih nestavi. 
Starcome ja u toj iduci jur tada 

Gpregnu smart luk svoj, da njemu smart zada 
A ljubav proc meni strili se svom strilom, 

Cic da me po sve dni plac mori mukom zlom 
Tim ja, ki dar prosu prid ocim tvojime 

U lieu smart nosu s bliedilom cudnime. 
A taj ki pravedno imase umriti, 

Za tobom neredno vidi se smamiti. 
Tako t' se na svit saj, sgodiv se taj smeca, 

Za hud moj plac i vaj promini ma sreca. 

BIO. 

Molju te rad Boga, o mo en a Ljubavi, 

Ali me tuznoga ziveta izbavi, 
Ali me onoga cvita ti dobavi, 

iNa svitu glas koga sve slove u slavi. 



61 



119. 

Pokli me izbrani tvoj ures gizdavi 

Toliko izrani cemernom ljubavb 
Molju te, nebrani 3 da tko te sve slavi 

U miloj tvoj shram, da se drag- tvoj pravi. 

113. 

Zlo ti sam iadovam vaj meni nebogn, 

Uhitit svu noc san me oci nemo^u, 
Ti sad spisj a meni, toj hoee ma vira, 

Tvoj ukras ljuveni sve se u san prizira : 
Ter s' u odru varcu tja sve s eela na celo 

Seieneci nnci ja tve lice veselo. 
Nj dosta, da oh dan noz stavljas mi u dusu, 

Nu marklom nocju jos einis me da tuzu. 

1 13. 

Od mora tuzni rat smiri se u vodi. 

Ako ne vazdakrat a ono kadgodi: 
Nejaka morska plav, u morn ka gine. 

Na kraju gdigod stav kadgodi poeine : 
Od zime studene silna moc taj jaka 

Kadgod mrak odzdene od earnih oblaka": 
U gori jos pustoj zestoke sve zviri. 

Kadgod je tib poko j veselo samiri : 
A mlados vaj moja meu mladci jar svima, 

Za mal eas pokoja nemoze da ima. 

I 14. 

Gospodje, botij oc 

Taj rat zli sardjbeni, 

Ki nosis proe meni: 

Er zdrisit neima moc 
Hudi tvoj gnjiv neprav 

Uzal li, li ki nas zavezat hti Ljubav. 



62 



Ea biljeg od vire ka nase: toj tvoje 
Sarce mi htie dati, a tebi jur moje. 

I tac nas zaveza uzome svojome, 

Da sam vik s tobom ja, a ti todj sa mnome. 

115. 

O zvizde ljuvene, 

Gdi Ljubav sve darzi sve strile ognjene 
Nieste li vi oni 
Tatovi skroveni, 

Ki sarce ukrasti hotjeste jur meni ? 
Nieste li one vi, ke vasim pogledim 
Htiste plam uzeci, 
U komu goreci 

Sarce mi na konac huda smart odredi ? 
Odnimte za malo 

S mene plam taj vruci, da nebi skoncalo 
Kao godi jur mene vase toj nemilo 
Cinjenje i dilo; 

Pak sarce vrat'te mi, ko ukrast nebogu 
Htiesti mi, bez njega 
'Er ziviet nemogu. 

116. 

Vidju sad za ures tvoj, o mila Ljubavi, 

Da u rusi u ovoj gnjezdo tve postavi ; 
CJ koje stvor svaki blag cic 'er su nje zile 

S lipotom razum drag i dike sve mile: 
U svako ter vrime ctec medju granami, 

Jaoh ranjas sarce me ostrima dracami, 
A nedas vik na svit za sluzbu ku t' tvorim, 

Da od nje daj jedan cvit u platu izdvorim, 
Na svitu ovomu Ljubavi tvoja moc, 

Ako ces svakomu, da mozes varha doc, 
Nositi vec nemoj taj tvoj stril izbrani, 

Neg dracali tizih broj, kim sarce me rani. 



63 
lit. 

O dubje zeleno, meni sad recite, 

Sto tako skroveno me sunce darzite? 
Spletoste vi grane gusto tar. na sviti, 

Da meni sve brane sunce me viditi. 
huda dubravo s dubjem tim tvojime, 

Mrak cinis nepravo ocima mojime. 
Kroza sto zle sieni kroz taj vas hudi mrak 

Nedate vi meni zrit sunca moga zrak? 
Yi ste uzrok, da oci me, na ke sien pride, 

Jaoh sunca s istoci zeljnoga nevide. 
Sunce me, ko ima moc, cim mi zrak svoj diii 

Da stvori tma se noc u svital dan bili, 
Zlo gvozdje vidiela na tvom torn korienu, 

Pokli mi s' zrak skrila u tvoju tuj sienu! 
Pravo ti ja velju, da cu jos na svieti 

Na moju svu zelju sunce me vidieti. 
'Er nemoz tolikoj ti gusta vik biti, 

Da kadgod uzdah moj nece te razbiti. 

IIS. 

Ako me svaki dan to hudje ti moris, 

Cic zesce ljuven plam da u meni razgoris; 

Znaj, tvorec sardjbeni gnjiv mi tac nepristav, 
Mogla bi u meni sgasnuti svu ljubav. 

'Er sardjba nemila, mnokrat se vidilo, 
Gospodi skratila sluzbeno da e dilo. 

1 19. 

INemogu neg riti, pokli me sad slisas, 
Prida mnom koli ti velmi zlo sagrisai, 

Znpricav svedjer put kroz hude tej stvore, 
Da dragu drag u skut vidjet se nemore, 

Visnji Bog ucinil s nacini cudnima, 
Vik da tvoj ljuven evil pokoja neima ! 



64 



Toj neka po tugi tvoj umis pak bolje 
Razumiet, put drugi, sve tudje nevolje. 

ISO. 

Ja onu, kii slidju, ostavit odlucim, 

Ali u tern pak vidju, da se man sve mucim \ 
'Er kad smih tvoreci pozor mi obrati, 

U sarce plain veci opet mi povrati. 
Najlise ric milu, kad s time sadruzi. 

Satvori dvas silu vecu mi u dusi; 
Tad ljubav sve gore dava mi vec muke, 

Zaradi pokore od moje odluke. 

121. 

Htil bih rit ja tvomu razumu naredno, 

U sarcu sto momu sve darzim skroveno; 
A toj jes, u cudnoj 'er muci umiru, 

Kadgodi pozor tvoj u zeljah poziru. 
S postenjen* cas tvoja, i sramni jos stid moj 

Bil je uzrok, da ti ja niesam vik rekal toj. 
Nu bih htil, zeljo ma, od tebe tolikoj, 

Domislis da sama misli se ti mojoj. 

1£$. 

Misleci ja nebog o tuzi ljuveni, 

Sve htinje i razlog kara se u menL 
U tomu ter boju dim mene rat mori, 

Za koris za moju razlog mi govori : 
nSerenah piesni cut toliko nehodi, 

'Er to ni pravi put, na nebo ki vodi. 
Odagni ludi san, ter malo pozira, 

Nevidis, svaki dan kako se umira?« 
A htinje pak veli: »Nevieruj nista toj 

Hteci, da veseli zivot se sve dni tvoj ; 



65 



INu tvoje sve na svit ti sarce postavi, 
Da je vec zasluzit podlozno ljubavi. 

Tako t' me sve mori od dviejuh gnjivan hoj, 
I sumnju da gori dobit ce razbor moj. 

Skupcu. 

U paklu nahodi slvar se ova neumarla, 

Clovik go u vodi gdi stoji do gar la. 
Dni mu se zlo traju greznuci sred vira, 

Usta mu pucaju, od zedje uniira, 
I kad se napiti oci mu pozude, 

Voda mu otiti daleko tja bude. 
Varh njega pak voce tuj raste na grani, 

K6 ubrat kad hocej grana se odslrani. 
Od tebe, skupce, toj pripovis sve veli, 

Ki vik hoc, da duh tvoj odvece sve zeli; 
Cim blaga dosta imas, skupos te tac vlada, 

Pri njemu da umiras od zedje i glada. 
Koja stvar vik na svit hudja se moze rit, 

Ubozki neg zivit, za bogat pak umrit ? 

124* 

Piesan iz ]?Iarciala 9 

u kojoj kaze, da se printeljem darcvi poklanjat wiaju. 

Znan lupez it dize pieneze svaki dan, 

A oganj zii uzize od dvorah nasieh stan. 
Duznici na saj svit tako se podnose, 

Da mnokrat svii dobit i s dugom odaose. 
Tko sievom livadu neplodnu nasadi, 

Od nje pak u jadu ni sieme nevadi. 
Himbena zia zena od hipa do hipa 

Svojega ljuvena nemiio razsipa. 



66 



A val, ki prolieva po morskoj pucini, 
Karcata jur drieva razbiat sve cini : 

Nu sreca neima vik gospostva nad time, 
Dariva sto clovik priateljom svojime. 

Blago, ko das njime, nemoz ga sgubiti, 
Ar s tobom sve vrime vazda 6e zivitL 

125. 

leima pokoja na svitii. 

Spievalac starih broj stvar ovu nam poje, 

Da u strani paklienoj. zle duse gdi stoje* 
Jes jedan jur clovik, kojega visnji sud 

Osudi, da ima vik patiti ovi trud 
Za svoj vaj pokore: da valja je an kami 

Na jedan varh od gore svoj ima rukami. 
I u svojoj kad boli gori ga uzvali, 

Da mu se niz doli opeta obali. 
I tuj jad njegova truda se neskrati, 

Nu opet iz nova pocne ga valjati. 
Tac hoce visnji sud meu dusami lim zlima, 

Da njegov vik u trud pokoja neima. 
Sto je ino dusa taj, ka u zlu dni traje, 

Ner clovik, koga vaj svita sve skoncaje? 
A kami tezki jes nevolja neprava, 

Ka mu sve zlu boles s cemera zadava. 
Ki u nocni dignut mrak scienec zled sve rane, 

Druga mu sjutra pak iz nova osvane. 
Dobro mu jos tuga jedna, vaj, nemine, 

A za njom pak druga on cas ga dostigne. 
Svakomu ter se mni, da viku do vika 

Trudnije nisto ni nevoljna clovika. 



67 



!fc6. 

Pripovis jes nieka, da pastir jednome 

Divjega clovika dovede domome. 
I u to er vrime odasvud sniezase, 

Pristupit hti s njime, gdi oganj gora.se; 
Ki sunce svietlo sgar on da je jur mnise, 

'Er ognja prie nigdar vidio nebise. 
A oganj,. gdi 'e zima, i sunce na sviti, 

Velmi su ocima prem mila viditi. 
U oganj tuj, gdi sjase, nemnec se oparlit, 

Skociti htiase za mod ga zngarlit 
Ter joste ljubiti : nu pastir taj znani 

Tuj salvar stvoriti velec mu zabrani : 
Izvarni tvoj stupaj. ter k ognju neharli, 

lnako oganj taj svu ti put izparli. 
Ter ces znat, da oko sto liepo gdi sudi, 

Sve paka zestoko toj sarcu naudi, 
I da ga gledati pomaga s dalece, 

Nu unj hotec ticati na blizu zlo pece. 
U prici rici ove svud uce, gdi hnde, 

Pribludne mladce tej, ki bludec dni vode : 
Liepotah zenskih zrak koliko gledati 

Milo je, toli pak zlo je prem kusati. 

Cim svitli s neba sgar suncani viecni zrak, 

Samirno ovu stvar u suncu vidi svak : 
Kad biezi ki clovik tekuce napride, 

Njegova siena vik za njime da ide. 
Kad li se stavi pak tierat ju za time, 

Prid vietrom jak oblak da biezi prid njime. 
Cim zegu nas plami tej mile ljubavi, 

I zene meu nami take su naravi. 
Kad od njih ljuven dar budemo prositi, 

Tad one niednu stvar nece nam stvoriti. 



68 



Kad li pak upaze, da sto nas ki nece, 

Tad se one poraze velmi zlo odvece. 
Ter s veljom silosti proc inienju nasemu, 

Hoce nam milosti stvarati u sverau. 
Dafne, lip sunac zrak, od Feba biezase, 

Narcisa a Eko pak, ciem biezi, tierase. 
Svakoja tim zena vazdakrat na sviti, 

Coeka da 'e siena, moze se vik riti. 

Cvite moj gizdavi, negnjiv' sc svis tvoja, 

Ako ti tko pravi, da druge gledam ja. 
Visnji Bog od sgori nam oci, ke imamo, 

Za drugo neotvori, neg da njim' gledamo. 
Pravo ti sad velju, sve vile, ke gledam, 

Da niednoj mu zelju na dvorbu ja nedam. 
Ni mi vik moze ulis niedna njih u misa), 

Razmi ti, koj mu svis svu jesam zapis.il. 
Tako mi visnja vlas dal' duga vreraena 

Uzivat s tobom slas od dobra ljuvena. 
Kako svim tvoru ja rug na svit vilamr, 

Toli me svies tvoja zaraarai zeljami. 
Tim sumnju ostavi i digni taj zli vaj, 

Kome slas ljubavi sve gine na svit saj. 

O srico, o smarti, o silna ljubavi, 

Da li me zatarti vasa se moc spravi ? 
O zvizde nemile, o svite himbeni, 

Da li mi zle sile daste jad pakljeni? 
Da li mi mira vik necete vi dati, 

Varh tuznih da clovik budu se ja zvati? 
Nebi li vam dosti, da pose svaki vas 

Bude mi gorkosti stvarati svaki cas? • 
Neg li se u jedno svi htjeste sastati. 

Za moei neredno vec mene skoncati. 



69 



Bil' bi mi dvas bolje. da budu umriti, 
Ner svedjer zle volje a sarcu nositi. 

'£r smart, ka kroz svu ces stvorenja sva kolj 
Na svitu svarha jes od svake nevolje. 

130. 

Veliko, prem velje na ovi dan hvaljeni 

Radosno veselje cuju sad u meni, 
To] ike videci milosti i hvale, 

Po dobroj moj sreci da mi su dopale. 
Nu pokli za nas vaj, kao mudri svi znaju, 

Sve stvari na svit saj promienu imaju : 
Molju te zeljome, o Boze jedini, 

Nesreeom malome ovu ces zamini. 

131. 

llmarHm u tugafi razgovor daje. 

Clovice, moj ti sviet necini zle volje, 

Dn te tac sve na svit zlosardo nevolje. 
Miran daj misli red, zlu misal prikrati, 

!Nitko ni, tko svii zled na svitu nepati. 
Ni vrime vik tugu svii na svit neminja, 

INu iz jedne u drugu svak cas se prominja. 
Ni voca, ni darva, ni trave pod nebi, 

Koja svoga carva neima u sebi. 
Ni clovik na svit saj bez misli vidi se, 

Da kroz svoj kigod vaj svo'e sarce negrize. 

ViT ona, kii tiri jadovni moj stupaj, 
Zestocih od zviri' rodi se na svit saj. 

Zuiije je jadovne njih mliekom hranise, 
A trave otrovne s cemerom dojise. 

Milosti vik neda, er molbe necuje, 
Koga god pogleda. svakoga otruje. 



70 



Nemoze nac se lik zestokoj nje rani, 
Ljudskom se karvi vik uzdarzi i hrani. 

On. i je varh vila' svim velmi van puta 
Ohola, nemila, zestoka i ljuta. 

Nje dvorec pogledu, u kom je jadan zrak, 
Upisi na ledu, na ognju prigri pak. 

1$3. 

Od kosih dva prama, koraljne dvi usti, 

Iz kih se bez srama sladka ric izusti : 
Dva luka, pod kinia pozora dva stoje, 

Kim se vik rec prima, da svu cas dostoje : 
Jabuke dvi mile, milo prem skrovene, 

lz kojih sve strile izlicu ognjene, 
Cine mi na svit saj patiti nepristav 

Jadovni grozni vaj za milos i ljubav. 

134* 

Svletuje Ijucle , da veoraa nesma^im 
za zlatom 

Clovice umarli, necini, zivot tvoj 

Za zlatom da t' harli odvece tolikoj. 
Zla zedja od zlata, ka mnozih zlo vara, 

Na saj svit nam vrata od slave zatvara, 
Nje hudi zli poraz dime mi slidimo, 

Nam istim cini nas, da zlu ces zelimo. 
Rad njega vazdakrat, inako nescieni, 

Na svitu zla se rat satvara i cini. 
Vridnos, ka s njime jes, u ni'dnoj ni scieni, 

Protivna zasto ces mnokrat ju promieni. 
Ter kad nas pak vrime zivotom razstavi, 

Sve nase tad ime u zabit postavi. 
Tim tafttni taj nemoj obceni slidit drum, 

Nu svarni stupaj svoj na slavni taj razum, 



7 1 



ki ti ee, znaj, svudi, tve da su sve dike, 
U usteh cin't od ljudi' ziviti sve vike. 

135. 

Suze nijesu lik tug am. 

(7z Filemcna garikcga spievaoca.) 

S' jadima suze lik, da mogu koi dat, 

Clovik bi ih imal vik na zlatu kupovat: 
INu ako vik suze nedizu zli poraz, 

Plakati cemu se nemilo svaki cas ? 
Na svit se sgadja tac, u ki se zla sbise, 

Hi plac il neplac, boles se nedize. 
Kako plod dub ima, tac boles ima plac, 

Koja se rec prima, da'e sarcu zestok mac. 

136. 

Vaj meni nebogu, zivot mi sve vene, 
Vec tarpit nemogu zle muke ljuvene. 

iNeda mi radosti vik ljubav jur ova, 
Ka ljutom gorkosti prie toga netrova. 

137. 

Cim platu it prosu sluzenja za moja, 
U sarcu mom nosu sve drugo sarce ja; 

K6 sarce me sili kroz svoj plam jedini. 
Da htinje u dilih njegovo sve cini. 

13$. 

Jednoimi. koi se imanjem svojisai 
slavljase. 

Clovice, ki reci mozes se ostar mac, 
U tvoj se toj sreci oholit nemoj tac, 



72 



Sve vise coek ko li bude se dignuti, 
Ukinuv pak toli nize ce padnuti. 

A sreca ima cud, kad koga priblazi, 

Da ga pak kroz nje sud zlosardo porazi. 

Zakona s njom prava nikada, vieruj, ni, 
Dobra, ka nam dava, prominjat sve cinL 

139. 

Zestoku ja ti se tierati stavih zvir, 

Ka sgubit mhi mi se da mi ce svaki mir. 
Polako gredu ja, nu ona, ka presi 

Nagleci dalek tja, prida mnom sve biezi. 
Ako mi u ruke upade ikada, 

Cinit cu, da muke plati mi sve tada. 
Muke, ke za nje dil prem trudno na svit saj 

Ja jesam jur patil slideci nje stupaj. 
Ter gorci sto poraz bude mi u trudu, 

To cu pak vecu slas uzivat u bludu. 
To li e stic neuzmogu stavivsi svu silos, 

Ovi cu dar Bogu prositi za milos : 
Ako je ki clovik loveci u trudu 

Uztiera, da ju vik on slidi zaludu. 

140. 

O Boze ljuveni, jedini na sviti, 

Za milos sad meni, molju te, hti riti : 
Je T itko, da reci blazen se, kako ja, 

Moze vik u sreci pod suncem, koje sja ? 
Yidec dar da oni., ki sam tac ja zelil, 

Za Ijiibav pokloni jur meni moja vii\ 
Ke ures s lipotom i slave i dike 

Mojime zivotom vladat ce u vike. 

141. 

O inocna Ljubavi, pokli me tva strila, 
Ovako zatravi kroz ovu od vila', 



73 



Tako t' plam ljuveni i zlaie tve strile 
A 1 a svitu po sve dni slavljene vik bile: 

Molju te ja milo, necini da ima vlas, 
Sjedno vik garcilo za smutit moju slas; 

[\eka, dim tja gredu dni kratke mladosti, 
Me vrieme provedu u sladkoj radosii. 

143. 

O mocna meu nami neumarla Ljubavi, 
Kojoj plam s strelami na svitu svak slavi. 

Mom sarou ni poraz, da ga si ranila, 
Ako tva mala slas toliko jes mila : 

Slas, ka um zanosi, ter nevim ja riti, 
Stvar ka se jur prosi meni sad na sviti. 

143. 

\ [ aril srece. 

O pravdo prisveta, o Boze jedini, 

LNu gledaj, prokleta zla sreca sto cini. 
Hoc 1 ona svakih tih, ki tebe it stuju, 

(J mukah prem cudnih da vazda stanuju. 
A ti, ki proc tebi zledno idu svaki dan, 

Da svedjer pod nebi imaju miran stan. 
Bogatstva, ka ima na svitu, vidi svak, 

Jednim ih vazima, a druzim daya pak. 
(Ni'edan vik krepak red na svitu ni e u njoj, 

Pravednim daje zled, a zlima tih pokoj. 
Nje huda tonota kroz nje moc sarditu, 

Vik krepka zivota neima na svitu. 
INemogu neg reci pravedno ja sada: 

Lazivo hineci vas saj svit jur vlada, 
Ciem cini, da varvi zla boja tuzni rat, 

Dostojstva ni karvi nehoce razbirat. 
Ziikona neima, istinu da brani, 

Mia dee nam vazima, a stare e zle hrani. 



74 



Odluke sve nase i nasa ufanja, 

Satvara u laze kroz zla nje vladanja. 

Bivsi ona pod nebi na svitu po sve dni 
iNekrepka u sebi promiene sve cini ; 

Ter hudi nje poraz i ob dan i ob noc 
Uzima svitlim vlas, a tamnim dava moc. 

144. 

Opet varh srece, 

Gledaj, sreco, moga jada. 
Ja vecekrat bib u boju, 
Nu vik tako zledno u znoju 
Neostah ranjen kako sada. 
Yece putah putujuci 

Ih po dazdu u zloj snazi: 

Ma ni gda me daz neskvasi, 

Kako sada doma iduci. 
Vece riekah pies prigazih, 

I zla neimah u taj vas rok : 

A sad sto htih mao prit potok, 

Na zlu miestu zlo se upazih. 
Mnogo travu brah godista' 

Konju momu po livadi, 

Todjer gdi se draca sadi, 

I nigdar mi nebi nista : 
A sad sviesti s niekom sliepom, 

Ubrat hteci jedan cvit ja^ 

Skrovno iz kruga zla me zmija 

Peci ii sarce zlim nalipom. 
Ja idjah kako dobri taj drug, 

Ki nesumnji nigdie gdi je. 

A nescienjah, da se zmije 

Pod cvijetjem viju u krug. 



I prie patih morske smece, 
I vik pars me nepoboli: 
A sad sto me mao val poli, 
Stuzi mi se prem zlo odvece. 

Bez potrebe i u potrebi 
J a vecekrat bez zazora 
Piivah strasna cudna mora, 
I vik sarcu zled mi nebi : 

A sad sto se (cudne stvari) 
U jedan lokanj spustih malo, 
U ruke mi veomi zalo 
I u noge garc udari. 

Igrah mnokrat ja s vilami 
U pustosi vihrieh gora', 
I a tem necuh vik umora, 
Jak taj mramor tvardi kami: 

A sto sad mal s jednom stoje 
Skoknuh, tac me stavi u smecu 
Da za vele danah necu 
Gut u meni snage moje. 

Mnogo vodah pih po sviti 

Mutnih, i zdrav vazda jur bih : 
A sto bistre sad se napih, 
Za sarce me zlo uhiti. 

Mnokrat mene zelja zani 
Lieti lovec proc dalece, 
INu me ovako vik neupece, 
Taj privruci zrak suncani. 

Patih muke, trude i jade 

I pri u nieke dobre me dni ; 
Nil vik, jao tuznu meni, 
Trudnii neostah nego sade. 

Mnokrat ruse brah kraj vode, 
I nebi mi zlo nikade : 
A sto utargnuh jednu sade, 
Zlo mi draca dlan probode. 



76 



Zatoj vele: Mnogis satvar 

U mao jedan cas stvori se, 

Ka pak, vieruj, nesgodi se 

U vas coeci zivot nigdar. 
Cudne ti si,, sreco, cudi, 

Coeka gladis dugo vrime, 

A pak ga u cas jedan zlime 

Jadom tvoja zled utrudi. 
Niegda stoje kola tvoja 

Pravo, a niegda doli sarte, 

Lie se u okolo vazda varte 

U neredu bez pokoja. 
Sad si blaga, sad sardita, 

Sad u ledu, sad u cvitju, 

[Nekrepka si u tvom bitju 

I ii svera vazda promienita. 
Piiziva su i plaziva 

Tva blazenstva puna smece., 

Zato se uzdat neon vece 

U obecanja tva laziva. 

U Jivaiu pastirafi, 

kih iivot jes bclji, nego su svi ini livcti cd svieta, 

Blago vami, o pastiri, 

Ki zivete bez zlieh volja', 

Gdi svedj teku pokraj polja 

Tihe vode 5 bistri viri. 
Ni'edan vas se it nemori 

Oko vratah zlieh gradjanah', 

Ni oko dvorna toga stana, 

Gdi se pravda huda tvori. 
Yam taj varli tere smini 

Boj nedaje zle pokore, 

[Ni vas strasi strasno moie, 

Ko smart mnozim prijat cini. 



Cim se ki vas picom stuje 
Vi bez sumnje sladko jite, 
'Er se viku nebojite. 
Da tuj tkogod vas otruje. 

Vas zavidos neskoncava, 
Tudje blago da zelite, 
'Er se samo veselite 
O tern, sto vam zemlja dava. 

Nie manje vami drago 

Grabit, trovat, klati i biti 5 
Za po smarti pak ostavit 
Ko neizmirno velje blago. 

Medju vam' se neporadja, 
Ni mu date da romoni 
Nepravedni nesklad oni, 
Ki men sobom bratju svadja. 

Svaki od vas rado uziva. 
Za sve J er nisu vasi stani 
Tim mramorim sazidani, 
U kih zled se svaka skriva. 

Kad vam dodju koje prike, 
U uboztvu se neboliie, 
!Ni u bogatstvu oholite, 
IN a jedan nacin zivuc vike. 

Iz vasega draga obora 

S juira zorom onda, kada 
Izvedete pasti stada, 
Drag se iztok vam otvora. 

Ar pasuce sve po gori, 
Vam pastier k a vas a mi la 
Neda, da vam huda sila 
Od ljubavi vik zled stvori. 

S kome bode po dubravi 
[Neiuiav ni'edne vik boljezni, 
Vi spievate sladke piesni 
U veseiju i ljubavi. 



78 



Kad se dubje pak pomladi 
Dosadsi vam prima lit je, 
Sve razlike trave i cvitje, 
Brat idete po livadi. 

K6 za dobit mir zeljami 
U vienacce postaviie, 
Pak njim celo uresite 
Vasim gorskim tim vilami. 

Jos pod siencom od lovora 
Vi na travi na zeleni, 
Gdi vietrici sve studeni 
Vietre, hladec zeudju sgora, 

Na romonu, ki slisate, 
Bistre vode i studene, 
U sne mile i zudjene 
Oci vase zatvarate. 

Vami daju po dubravi 
Stada vunu, zita njive, 
Kim se celjad cinit zive 
U veselju i ljubavi. 

Za vas pcele na svit trude 
Med beruci po torn cvitu, 
K6 je dano primalitu, 
Da gojiti rosom bude. 

Vi na volju vazda imate 
Grade sira, masla, mlika, 
Voca cudna i razlika, 
Koja lieti uzivate. 

Svako je vase cudno dilo, 
Znano lozje vi rezete, 
Koje mnokrat jos penjete, 
(Na brijeste toj njih milo, 

INa kom rastec u tisini 
Sladki dava sok od vina, 
Kim se sarcu sva gorcina 
Cudno sginut na svit cini. 



19 



Vase case vi u slavi 

Gorskim evitjem uresate, 
Kad zdravice napijate 
U drag biljeg od ljubavi. 
I kad plandit ide stado, 
Gdi vietrici tihi blade, 
Vi cinite cudne tade 
lgre, za dan strajat rado. 
Tere-tako dobre volje 
U plandistu gdi igrate, 
Put biljega svi strieljate 
Ne bez plate, tko udri bolje. 
A cim igre tej se traju 
Svi slavici, ki tuj stoju, 
Milim piesnim, koje poju, 
Vam razgovor vesel daju. 
I kusavsi rados velju 

Sa svim drazim tim zeljami 
Velmi milo jes tuj vami 
Trajat vrime u veselju, 
Gledav zraci cime peku 
Uz dubrave tej zelene 
Bistre vnde i studene 
Gdi romonec sladko teku. 
Kad li pake zamirite, 

Da je dosla s snigom ziina, 
S sirelam, s mrezam i sa psima 
Svaka zvirja \i lovite. 
Kad li rabec trud prijate, 
Do bieloga deri danka 
Slas tuj milu tiha sanka 
U pokoju uzivate. 
A mi, jaoh, vazda svudi 
Mi gradjani na svit samo 
Zivot zao prem imamo 
Varhu svijeh inieh ljudi 1 . 



80 



INigda nanii dan neos vita, 
Ki nam neda sto zlieh tuga 
A vami 'e vik za druga 
Sve blazenstvo sega svita. 

Pri nas jadah svih je si la, 
Nam nesreca sarce kolje 
Kroz svoje tuge i nevolje, 
Koje na nas sve posila. 

Od zivota sve tisine 

Sladke mile vami dvore : 
A nas jadi hudi more, 
Ter nam zivot marzit cine. 

Tuj imavsi vi ces velju 
Svim se moze blazen riti , 
Tko uzbude svoj voditi 
Zivot s vami u veselju : 

Ovdi stojec, dobro znajte, 
.fa zivotu velmi vasem 
Sad zavidim, cime kazem 
Slas, kn svedjer vi kusate. 

Poznav dobra 3 ka su pri vas, 
Mnozi jesu kralji bili, 
Ki su svoj a ostavili 
Sva kraljevstva druzim u vl 

Da ih budu gospoditi 

Sa sviem htienjem i zeljami 
Za svoj zivot medju vami 
Moc veselo provoditi. 

1 taj zivot jos cinise 
Ondi dobri parvi ljudi, 
Ki na svitu bez zle cudi 
Vas svoj vijek provodise. 

Kada zemlja neorana 

Sama na svit plod davase, 
A iz dubja sve med vrase, 
Svud okolo sa svih strana 1 . 



81 



Jasuc gorom ka svud cease, 

Bivsi zivot njih vidio, 

Gospodicic jedan mio, 

Cim promienit ces iskase, 
Tuj piesancu sam pojase. 

146. 

Iiiici SorRocevicu, Franu Liiikarevicu i 
Grjorg ju Bartoli. 

Priatelji moji mili 

Kojih narav svim darovi 

Varh svih 3 od kih sad glas slovi, 

Yelmi vridno prem ukrasi. 
Kripos vasa taj s nebesa 

Kom sud viecni vas nadari, 

Sve otajne na svit stvari 

Razbiraje sgar doseza. 
Vi poznate zasto suh panj 

Lieti zene po varh gore; 

Zasto je slano sinje more, 

Zemlja tezka, a lak oganj ? 
Zac miesecu torn jasnomu 

Sunce svitlos svoju dava, 

I zac mu je pak skoncava 

U svitljenju svom punomu? 
1 put vrelu znate pravi, 

Kime moze coek na sviti, 

I po smarti jos ziviti. 

U viecnojzi svedjer slavi. 
Radi knjizne tej mudrosti 

Meu nam bivsi ljubav mila, 

Ka kusat mi kroz nje dila 

Cini divne sve radosti; 

D.RanjinePiesni. 6 



82 



Videc gdi se spravno carne 
I velike tezke plavi, 
Kim se miesto nase slavi, 
Uputise za tej strane. 

Za sve 'er nfeste u torn nadu, 
Ove stvari slju vam tamo, 
Neka znate kako amo 
Mi zivemo u ovom gradu. 

U ovem vridnu slavnu gradu, 
Gdi Latinke lipe mile 
Kroz skrovene drage sile 
Svim ljuvenim sarea kradu. 

Od kraljevske sej darzave,, 
Ka tih slastih dosta traje 
Ibla gora^ koju slave 
Svi spievaci, (aj plod daje. 

Znam da tamo ovi dari, 
Mnogo bolji nabode se, 
Nu cloviku primraze se, 
Svedjer jesti jedne stvari. 

Pak nui ljubav vasa slava 
Yidec, vam se reci prima, 
S milom misli dar se uzima, 
Kad se s draziem sarcem dava. 

Primte tim ga, kao bih i ja 
Vas dar prial s dobre volje, 
Za moc njime kaogod bolje 
Dobit milos sib gospoja'. 

Koje stvari ke posila 

Tudja zemlja tvardo zude, 
Da u picu njima bude, 
Izvan svijeh inieh vila\ 

Ter nam daju mnokrat rati, 
Za tej stvari moc im naci, 
'Er se i njim kruh domaci 
Svedj primrazi blagovati. 



Kakono se (za uprav riti) 

Sgadja mnokrat tamo i tima, 
Kim moc cete slasti ovima 
Dobro zelju utaziti. 

U stvar slju vi jos recenu, 
Da se vas um razgovori, 
Sgovor jedan, ki dull slvori, 
U besiedu odriesenu. 

Ki prostivsi, htite riti 
U tern pismu nova eina, 
Je li dobra ka hitrina, 
Za neznanim har stvoriti ? 

Jako milos vi zelite 
Uciniti zatim meni, 
Buduc tamo nas RANJENI 
Priatelj, njega pozdravite. 

I recte rau piesan draga 
Ku mi posla tac je lipa, 
Da sva sarca na svit cipa, 
Od ljuvezni ka su naga. 

Jos tako vam zle gorkosti 
Ljnbav nedal iskrovita 
U torn gradu lipu od cvita, 
U kom cavte sve liposti. 

Jur ako ste od ljubavi 
Stogod hitro satvorilij 
Svaki s 1 od vas naglo usili, 
Da me stvari tej dobavi. 

'Er mudrosti vase znaju 3 
Da nas uce svieti stari, 
Meu priateljim da satvari 
Bit obcene vik imaju. 

Ako ovo sto sad pisu 
INi'e naredno u napravi, 
Uzrok dajte zloj ljubavi 
Kroz ku zeljno sve uzdisu. 



84 



I vik ka mi neda mira 

Ni radosti ni pokoja, 

Hotec mlados da se moja 

U bolesti sve satira. 
Necu drugo sad pisati 

Bog vam dao duga lita 

Sve blazenstvo sega svita, 

S vasiem draziem uzivati. 

14T. 

Lovae u smart psa svo&a. 

Sam iduc k zeleni zorome k dubravi, 

Taj lovac RAtNJEiNI nemilom ljubavi; 
Kom kako pozadje gdi voda virase, 

Svojega psa nadje gdi martav lezase. 
Prasac ga zli divi ranio tuj bise, 

Cim soko jak sivi za njime tecise. 
I njega zlo lakoj ranjena videci, 

U tuzi cemernoj nemoze neg reci: 
Koliko jur zvirih pri tobom vaj pade, 

Ko'e sa mnom tiri u lovu niekade? 
Pri stadnoj nevolji gdigodi gredise, 

Najvernii i bolji svib pasah ti bise. 
Kadgodi vidilm, da ih stup tvoj tiri, 

Yelmi zlo treptihu pri tobom sve zviri. 
Lupezi prokleti i vuci sred gore 

Sad ce se spraviti, da svako zlo tvore. 
Gdi hoees da nasa stada sad jur minu, 

Videci da straza verna im poginu. 
Tim za tve ja dike u gori zeleni 

Gradjn sad kraj rike ovi grob kameni. 
Od tvoga imena zacasno sloviti, 

Neka t 1 vik spomena ostane na sviti. 
Ovdi ja verni pas ukopan sad stoju, 

Ki taku vernu cas za vernos dostoju. 



85 



Gospodar moj ures ta mi kli stvoriti, 
Kako ki haran jes svim vernim na sviti. 

Yarli lova jednoga. 

Jezdcc ja jednome po jednoj dubravi, 

Velmi se zeljome ma misal poslavi. 
Da bi mi kako moc kigod lov stvoriti 

Pri neg dan bude poc druzima svititi. 
Napokon svim slavnu ulovih k veceru 

Ployku s ka po travnu plovase jezeru. 
I on das potekoli uzam nju za time, 

Tere ju zapekoh s napravam eudnime. 
Pak siedoh vesel tuj, pun zeljnoga ktinja 

Blagovat travu onuj, kii ocat nacinja. 
Macka u toj zla pride u dilu liimbenu, 

Ter s raznja luj skide mn plovku pecenu. 
I skrovno zasiede, da nitko nezna toj, 

Ter moj lov izjede, ki zudjeh tolikoj. 
Nu ki stis zgod ovuj, znaj dobro svis tvoja 

Ako kad macku tuj uhitit budu ja, 
Tako mi vik nemir u tuzi neimati, 

Ginit cu na nje pir sve mise dozvati. 
Neka zna tudju stvar tko na svit vazima 

Kako vik on hud var s prievare sve prima. 

140. 

Guh niekieh ja reei, jos clovik na svit saj 

U tuzi ziveci da pati plac i vaj. 
Dobro jes ziviti is torn da k starosti, 

Bude on priniti dni od sve mladosti. 
A ovo ja velju sad cloviku, da bolje 

Jes umriti pri, neg jad kusa zle nevolje. 
Blazenstvo najvece kad je s njim na sviti 

Sva dobra kad srece budu se skupiti. 



86 



'Er bolje kratak put bez truda imati, 

Nego dug, a zled cut, da t 1 sarce sve rati. 
Toj dobro vidju ja, videci da meni 

Ljuven jad dodia u muci pakljeni. 
INekteci milosti da meni vik stvori 

Neka u zloj zalosti trudnome evil mori. 
Bolje moj mlaclosti jur bise umriti. 

Kad u nje milosti zivljase na sviti. 
Ar nebih nevolje vaj pa til zlo dilo, 

Ka sarce me kolje toliko nemilo. 
Da zivot zvat se moj drugo sad neprima, 

INeg zivi nepokoj, ki svarhe neima. 

150. 

Jednomu, 

ki se ricima moci velike cinjase, a prikor napokon 
veliku primi. 

O ti ki ricima oholo besiedec, 

Medju svim tamnima mores se parvi rec. 
Stavi se tva sila, ka ludo sve vika, 

Odvece ter krila ukaza velika ; 
A malo pak njima prem sasma poleli, 

Ter stvarim svojima sam sebe osteti. 
Gore se tej tvoje sve bredje stvorise, 

A male niekoje pak mise rodise. 
U tonot uveznu, koi se nesmice, 

I lievom ivu desnu u laktu odsice. 
Hotiet se .sa mnome natiecat gore t 1 bi: 

'Er casti vriednome svu slavu izgubi. 
Zlotvore hudi moj, dobro se moz stavit 

U pricah sto ti toj ma piesan hti pravit. 



87 



151. 

Frami Eukafevicu 9 priatelju svomu. 

Da su me snizene moci sad kriposti, 

Poredom takmenej tvojojzi vridnosti. 
Cinil bih svud glas tvoj, ki niali sad vide, 

K nebesom tolikoj visoko da otide. 
Da meu sve ostale, ke su se vidile, 

Tvoje bi tej hvale najparve s\\m ])ile. 
!Nu ako kom srecome s vremenom ikada, 

Znaj ovo pismo me, ko pisu ja sada, 
Spievano aliti steno gdi uzbude, 

Tebe cic na sviti sto misli me zude. 
Svi ljudi viditi dobro ce moc tada, 

Kako cas stvoriti zelil sam niekada, 
S cudnime zeljami zaradi ljubavi, 

Ku razum meu narni od pisma poslavi. 

152. 

Mark.ii Ranjini 9 priatelju §vomn. 

Pokli se na razum jedini na sviti 

Prihitri taj tvoj um sad hotje staviti. 
Cin s veljom ljubavi, da stupi tvoj slide 

Taj desni put pravi, ki mali sad vide; 
Nemoj cin't nikada za uma bit zrila, 

Da te cin pripada tierat trud docela; 
'Er na varha tko zudi, ke gore visok doc, 

Trieba je potrudi prie toga da svu moc. 
A tomu razlog prik ni'e (bivsi receno), 

U zemlji stoji vik svud zlato skroveno. 
Sto veci nepokoj pri budes podniti, 

Sve c 1 toj znaj veci broj pak slave dobiti; 
Ka ti ce ciniti, da u duga vremena 

Bude glas ziviti od tvoga imena. 



88 



153. 

Grjulm Kanjini 9 priatelju svoiim 

razgovor u smart brata njegova data. 

Ako te na svit saj smart s draziem rasiavi, 

Na svemu hvalu daj visnjojzi ljubavi. 
Nikako ter nemoj pateei tej smece, 

Cviliti tolikoj zestoko odvece. 
Plac poda puku zlom, ki misli nestavlja, 

Stvorenje stvorcu svom kako se odpravljn. 
Tebi se meu svime podobi na saj svit, 

Porazom svakime nesrece rug tvorit. 
Taj smarlna huda ces sto ga je skoncala, 

Zivot mu viecni jes nebteci podala. 
Iz zemlje hotivsi, da zito novo gre, 

Trieba je razgnjivsi prie toga da umre. 
Tac nami prie vsega trieba se rastavit 

Zivotom s visnjega holec se dobavit. 
On, sada mogu rit, da mirno pribiva, 

'Er targa svib dobit bezsvarsnu uziva. 
Sviet je ovi perivoj, sunac zrak nad kim sja 3 

U komu velik broj jes voca i cvitja. 
A stvorac od zgore nad svima gospodar 

Utargnut ki more, kad hoce, koju stvar; 
Ki mnokrat opci pak bra l stvari zelene, 

Cic da ih sunac zrak ali led nesvene. 
Znaj more tko brodi, sej svitne nevoije, 

Sto ga se slobodi prie, toli sve bolje. 
Tim pravo ni, tuga da s tobom boravi, 

Ako se od duga on robstva izbavi. 

154. 

Tflaroju Mazibr adieu 



Na znanje pridrago nastojat svak ima 
Vece, neg na blago, ko sreca vazima. 



'Er znanu nigda glas, jos da umre, neumira, 

Da nu se svaki cas to vise proslira. 
A bogat mogu rit jos dobro nemine, 

A on cas mu na svit saj spomena pogine. 
Bogatac mnogo je bil, kih se sad meu naju, 

Spomena sva sgubil, ter se vec neznaju. 
A vik ce hvaljena bit, ino nemore, 

Meu nami spomena od Siska i Gjore. 
'Er stvari kamene sve na svit lipsaju, 

A sarao spomene od mudrih osfaju. 
Tim pus! it taj nemoj put, mali ki vide, 

Po kom si stupaj tvoj uputil da ide. 
Zac ako svedjer taj budes drum sliditi, 

Krunu ces se viecnu znaj na celo tve sviti. 
I ako se dostoja cas dobro ciniti, 

Pisma ce vik tvoja na svitu ziviti. 

155. 

Recenom Iflaroju. 

Nebivsi dobro vik spievce moj jedini, 

Jedan cin da clovik na svitu sve cini. 
Doc k meni malo sad, ako je iva misal 

Svim pomna, za nas grad tej knjige izpisal ; 
Na ovi dvor mill moj, za si dan navodi, 

Pod koi drieva broj svakojih nahodi. 
Daj na glas Serena, ki uzanj dan trate, 

Je da t' se ljuvena spievanja povrate. 
Ka niekad medena bil su tac na sviti, 

Da ce njili spomena ne malo ziviti. 
Nagleci jezik moj sve V ovo sad krici, 

Za moc muk kao taj tvoj cin't razbit u rici. 
I necu pustit stvor, od piesni spievali, 

Pokli se na govor moj budes ozvati. 



90 



156. 

Cim more plivase Leandro u noci, 

Za toj, ku zeljase, veselo moc doci. 
Gledajuc na jedan plam malahan ognjeni, 

Ki mu bi vazda sam put za dvor ljuveni. 
I pliuc on takoj, za raj drag uzivat, 

Od vala hudi boj poce ga dobivat. 
Gdi vidi, da ima vik skratiti on tadaj, 

Izdriesit kti jezik u romon sladki taj. 
O more Boga rad kroz hudo tve dilo, 

Sto se tac kazes sad proc meni nemilo? 
Kroz vale smucene mojojzi mladosti, 

Oh nemoj obcene zabranit radosti. 
Nu ako tolikoj ti sada na sviti 

Zelis mi zivot moj na svarhu doniti. 
Molju te, kroz tvoje tisine daj mi vlas, 

Da mogu od moje ja zelje kusat slas^ 
A toga pak po torn kad priam tuj rados, 

Na uzvrati zivotom rastavi mii mlados. 

vilo, ti, koja pod tvii vlas stavi me, 
Kadgod ja moj celov sadruzim s tvojime; 

Dusa ma izide iz sarca veselo, 

Ter pake tuj pride od ustih na celo ; 

1 tuj ti kroz tuj slas, jak da se otravi, 
Uzdise svaki cas veselo s ljubavi. 

Kroz slasti medene; ka ju tac zamarsi, 

Da hoce studene ostavit me parsi. 
Za u te pak tvoje (ranam svim za nac lik) 

Uljesti, u koje veselit mni se vik. 
Nu za ciec 'er ona j' odluka, pod ku jes 

Stavljena na svit saj, za slidit tvoju ces; 
Kroz nidnu jur satvar neda joj mene van, 

Da moze ikadar ziviti cas jedan. 



91 



Ustavi stupaj svoj uzdisuc nu paka 
Ukaze ko li njoj mucna je stvar taka. 

Koja joj svim na svit brani, jak sobome, 
Da zivit i umrit nemoze s tobome. 

Gospodje zivot moj ku sluzit sam obra^ 

Bivsi ja sluga tvoj, zasto mi nec 1 dobra ? 
Zasto me svaki cas skoncajes to vece, 

Koiiko da poraz neznas me nesrece. 
Lipotu tvii dvore vecma se na sviti, 

INikako nemore ni'edna stvar ljubiti. 
Nego li ja tebe i ljubim i dvorim, 

Rad koje sam sebe nestedim da umorim. 
Toj ti zna dobro vid tvoj na svit jedini, 

A nu mi zapovid kugodi ucini. 
Da bih znal nevolje sve na svit podniti, 

Necu t' vik iz volje nikako iztti. 
Na sluzbi J er tvojoj vec volju umriti, 

U druzbi ljuvenoj neg s drugom ziviti. 

159. 
P i e is a ii 9 

izeta iz Moska spievaoca gdrckoga. 

Jednom se prigodi onaj vil, kii piena 

Na svitu porodi od mora studena, 
Sve eedo ljuveno sgubila da bise, 

Rad koga svarseno u sarcu cvilise; 
I videc na sviti da mira ni'e njoj, 

Umarlim praviti tuj vaze ovakoj : 
Od sina ako glas bude mi tko dati, 

Od mene taj ce cas lip celov priati. 
Toli ga dovesti tko meni bude, znaj, 

Za svoje sve trude, ke uzme on tadaj. 
Ne samo priat celov njegova hoce ces, 

iNu drugi, znaj, darov, ki vriedni mnogo jes. 



92 



Ter tko god bude poc njega tuj iskati, 

Biljezih on ce moc po ovih ga poznati; 
Cedo je mlado toj zamirne priiike, 

Na svit saj, u kojoj cudne su sve dike. 
Rudokos i ocih zestocih odvece, 

Iz kojih gdi skoci svud plamen vruc niece. 
Piiti on ni bile, nu plamu takmene, 

U koj su sve sile od ognja skrovene. 
Sladku ric svim cini besiedu kad tvori, 

Nu u sarcu torn m 3 sto ustim govori. 
U njemu cudna moc na svitu sve zwi, 

Utazit ni ga moc, kada se razgnjivi. 
Kadgod stvar ki stvara dieluje ter cini, 

Vuhvena sve vara i laze i hini. 
S malima rukami, nu njima dalece 

Mece, ktec da nami ka god se zled slece. 
I njim stril ognjene tac bitro poteza, 

Da iz strane pakliene kad godi doseza. 
Go bodi strelamij kao ptica leteci, 

U sarcu vilami i ljudem stojeci. 
Malabar luk ima i na njem malu stril, 

S kom se mnokrat prima i nebu da da cv 
S farkacom zlatime, gdi se strile hrane, 

Nalipom ke zlime sve su zlo trovane ; 
Ke buduc ognjene njimi se tac brani, 

Da mnokrat i mene svu mater izrani. 
Sva je s njim nemilos, ter mnokrat zlim dili, 

I svoju on mlados zestoko ucvili. 
Plam nosi u ruci, kim cini sunac plan, 

Da pati u muci zestoku boliezan. 
Ako moc ka znana ubiti cedo toj, 

IMeni ga svezana dovesti kti takoj. 
I ako bi cviliti stat vazel s tej stvari, 

Nemoj se smiliti 'ere te privari. 
Toli bi smieh rvorit tuj vazel u blude, 

Nedaj, smieb privarit da tebe tuj bude. 



93 

Ako bi jos hotil celov dat on tebi, 

Za moci utec evil pripravan tuj sebi. 
Nedaj se kroz taj blud celivat tva sila, 

'Er celov otrov hud na sarce posila. 
Toli bi po sreci himbeno dim cvili, 

Ktil ti tuj jos reci moj dragi i mili : 
Evo V sad bez sile darivam na sviti, 

Plamen, luk i strile, a k time pustiti. 
Neuzmi toj nigdar, za hudo 'er dilo, 

Taj je vas ognjem dar ogradjen nemilo. 

160. 

Piesan ova Raze , da rieci foozje 
sebi ni'esu protivne. 

heta iz Pulca, spiecaoca gdrckoga. 

Biv bredja ranom mati, otide za mir svoj 

U Bogov prasati, sto se ce rodit njoj. 
Febo jo j liti riti, od tebe zeno znaj, 

Muzka se roditi glava ce na svit saj ; 
A Marte, zena ce od tebe iziti, 

Na svitu koja ce svim se moc viditi. 
Juno pak moljena rece joj zatime, 

Polu muz pol zena rodit se teb 1 ima. 
I tako zgodise, kad se ja porodih, 

U meni vidi se i zena i clovik. 
Opet jos prositi ide ih mimo toj, 

Rom imam svarsiti ja smarti zivot moj ? 
Marte kars, Juno mac a Febo voden kraj, 

Rece joj, kroz hud plac dat mi ce smartni 
I toj se sve takoj napokon jur sgodi, 

Dognav me stupaj moj, gdi rastec dub rod 
Tuj se uspeh ja tade, ki vodu sienjase, 

Mac mi van izpade iz pasa, gdi slase; 
I nanj tuj pri strani ja padoh lazeci, 

A noga na grani osta mi viseci; 



94 



Doli pak glava mi k vodi se prikuci, 
Ka s cudnim mukami jadno me izmuei. 

Sgodi se meni tac, da svarsih ja moj vik, 
Kroz vodu, kars i mac, biv zena i clovik. 

161. 

Zivotu nemili, pun svake nesrece, 

Koi me ucvili zestoko odvece. 
Zivotu, pokoja ki nikad nevidi, 

Tac tuga. svakoja tezko te uvridi. 
Zivotu, komu ces odluci na sviti, 

Da ima zlu boles u tugah patiti. 
Zivotu, u dilu ki nidnom neimas 

Radosti kroz vilu, ku svedjer svud tieras. 
Zivotu, sebi sam, ki tugu zadajes 

Kroz ljuven zestok plam, cim se zlo skoneajes. 
Zivotu, ki meni istomu dotrudi, 

Toli jad pakljeni mom sarcu naudi. 
Zivotu, ki zivi mores se riti vaj, 

Toliko razgnjivi tvoja me muka taj. 
Zivotu, vik mi dan dan jedan neprodje, 

Kad sto zlih boljezan na mene nedodje. 
Zivotu, kom nece ni smart se ozvati, 

Da se me nesrece jad na svit neskrati. 

163. 

Nadgrobje &i£imuida Hencetica. 

Sisko razumni cestiti odvece, 

Koga glas svim se mni, da lipsat vik nece, 
Ljuvenim ki niekad goril si plamenum, 
Po koli lezis sad pod ovini kamenom ; 

1 pokli t' nikada nevidih priliku, 
Ovu t' ric ja sada govoru za diku. 

Medju sve gizdave blazena gospoja^ 
Ka dike i slave na svitu dostoja. 



95 



Razliki ovi broj od cvitja zelena 

Postavljam sad na tvoj grob svitla kamena. 
I cim cas pripivam, u koj glas tvoj slovi, 

Suzami polivam mramorni grob ovi. 
Uzival 1 dusa t' raj u druztvu tvoje vil, 

A zemlja na svit saj laka ti kostem bil'. 

163. 
U is tog a. 

Putnice dragi moj, molim te s ljubavi, 

Nebarzaj tolikoj, nu stupaj ustavi ; 
Ter pozrit kti sade, uprasav pak mene, 

Sto su ove sgrade s mramorom kamene? 
Ovdi znaj spievalac Sismundo pociva, 

Ki svu cas svib mladac svom casti dobiva. 
On svoniu hotinju nepostavi plalu, 

U dragu kamenju, u srebru ni zlatu; 
Nego li u tu stvar, prem sasma cestitu, 

Ka sginut nikadar nemoze na svitu; 
1 zasve 'er susta smartni ga zli poraz, 

U sto mudrili ustah sad zive njegov glas. 
Ar pisma ljuvena ta6 mudra ostavi, 

Da ce vik spomena ziviet mu u slavi. 

164. 
U istoga. 

Putnice Boga rad pokli te Bog doni, 

Ovomu grobu sad casno se pokloni ; 
I tako t' u slavi zivieli posteni, 

Od cvietja vienac svi na grob mu kameni. 
Sismundo spievalac pociva pod kime, 

Koi ce varh mladac svih zivit sve vrime. 
S njim piesan iztece i s njime zapade, 

Sginuti, sto rece, nece mu nikade. 



96 



Od Boga ni sad vec aliti od ljudi, 

Da umi cas itko rec u pienja taj raila. 

Tiem spievci piesnima spievaocu stvorte cas, 
Ki vain put svojima otvori za stec glas. 

Neka po sve vrime, dokole tarpi raj, 
Njegovo toj ime sve zive na svit saj. 

165. 

U istoga. 

Sismundo, ki mile tac piesni ostavi. 

Da te vik sve vile hvalit ce u slavi. 
Dobro ja tebe znaj poznam, svim da vike 

Nevidih na svit saj ocim tve prilike. 
I cinju t' cas sada, ter mi si uzcini, 

Bad piesni niekada, koje ti ucini. 
Na ova vaj vremena, pokonjat ka broje, 

SNitko ni ljuvena pienja vec da poje, 
Od koli ti umri piesnivce, iz koga 

Kladenac vriedni vri od znanja svakoga. 
Ma kako umrie rih, kako toj till riti, 

Ako usta sto mudrili ti zive se na sviti? 
'Ere ta samo mre i gine s vremena, 

Spomenu ki svu sire od dobra imena. 

106. 
U istoga. 

Bivsi ti ki gledas 3 tko je ovo znati rad, 

Ovdi znaj Sisko nas spievalac lezi sad. 
Od piesni u njem dar videci s cudesi, 

Vsega visnji sgar da mu raj uresi. 
I da mu kriposti umarli ki zude, 

U viecnoj svitlosti spievati da bude. 
Putnice, moli tim sgar Boga od nebes, 

Da laka vik kostim na svit mu zemlja jes. 



97 



167. 

U istoga. 

Sismundo veliki, ki spieva skrovene 

Tej piesni u diki od zelje ljuvene, 
Nemoguc kamenu sagradu zgraditi 

Podobnu imenu ja tvomu na sviti, 
Tvojemu pepelu u zeljah velmi rad 

Ovu ja veselu mil piesan spievam sad : 
Dokli god na svit saj, osad noc markla van, 

Uzvodi zora taj umarlim bieli dan, 
Leteci vik svudi, i stecuc vecu cas 

Vo usteh od Ijudi' ic ce tvoj viecni glas. 

\adgrobje Grjore l>arzica« 

Putnice, ki gredes u slavi ljuveni, 

Molju te da pozres ovi grob kameni ; 
I pak mu ucin' cas s poklonom svis tvoja, 

Zac njegov viecni glas svaku cas dostaja. 
Spievalac 'er Gjore ovdi sad lezi znaj, 

Ki piesni sve tvore dobil je viecni raj. 
Gdi u piesni prave, kojih zrak svud siva, 

Sve hvale i slave visnjega pripiva. 
Kad huda zla kripos od smarti nanj dodje, 

Od pisma sva iipos pod zemlju s njim podje. 
Spievalac ni'edan vik neima na sviti 

Sladji njega jezik za piesni ciniti, 
Najlise ljuvene, u kih hti skazati 

Sve stvari skrovene, ke trieba jes znati. 
Nitko vec sada ni 9 umietno da pise 

IN a nase ove dni, na koje sve lipse. 
Sad vile gizdave spievalac neimaju, 

Da liepe njih slave u piesneh spievaju. 

7 



98 



Putnice, podji tja, ter slidi taj tvoj put, 
Sto zelje sve ti ja podobno cinih cut; 

Gdi bivsi pvi dan njegovo cul ime, 
Velmi si znaj darzan ocima tvojime. 

160. 

U i§toga. 

spievce hrabreni. koga sviet sad slavi, 
Ja pastir K A N.I KM zestokom ljubavi 

Na grobni tvoj kami za slavno tve bitje, 
Punima rukami prosipam sve cvitje, 

Jos nosu t' mirise s vonjima cudnima. 
'Er tebi prosi se taka cas i prima ; 

1 ovi lovor mlad sadju sad kraj rike, 
Neka ti cini hlad nad g' obom u vike, 

I slovo po slovo unj pisu, pak zatim 

Me novo pismo ovo, neka je znano svim, 

Da t 1 lipsat nemore u ni'edne i me dni: 
Ovdi lezi Gjore piesnivac razumni, 

Ki piesni tac spravno i hitro satvori, 

Da vas svit prem slavno sad o njem govori 

1TO. 

U Is tog a. 

Ljubavi, dobro znaj, J er tvoja sva pala 

Jes s Gjorom na svit saj slava, cas i hvala. 
Pod zemlju otide, da vec vik s tobom ni 

Oni, ki tve slide slidil je sve svoje dni. 
Znanje, kim sve clovik u pismu dici se, 

U nikom vece vik pod nebom nezri se. 
U nasu potrebu, tko nam ce skazat moc 

Pravi put, ki k nebu vodi nas dan i noc? 
Za nasoj boljezni razgovor podati, 

Tko nam ce vec piesni vesele spievati ? 



99 



Hoti mi kazati, o smarti zla, prika, 

Zasto htje skoncati tac slavna clovika ? 

lstina da li je, da li se rec prima, 

Da stvari vrednije vazda smart uzima? 

171. 

Zavidiiiku. 

Zavidnik niekoi sve huli me piesni, 

Ki se zvat dostoi u sverau nesviesni. 
Psjemu zli nenavis, ki tudju zled zeli, 

Tac velmi stisnu svis, da nezna sto veli. 
j\u se ni cuditi, ar nocna ptica onaj 

Sunac zrak vik zriti nemoze na svit saj. 
Zavidos otrovna kroz nje zled ocitu 

Vazda bi protivna kriposti na svitu. 
Jade zli, s cemera joste ces puknuti 

Yideci ma pera k nebesom dignuti 
Ne mnogo dalece od Siska i Gjore, 

Kih piesan glas stece, ki sginut nemore 
Na zemlji nikade, kao dobro svit vidi, 

Gdi od njih svak sade u slavi besidi. 

Iitomu. 

Zavidni zlece moj, komu zla nenavis 

Kroz nje zli nepokoj svu cini zgubit svis, 
Kad s bulbam ludima tva pamet pobiesni, 

Ostrim ti zubima sve grizes me piesni. 
Yarh mojih satvari' cineci Midin sud, 

Jak s nieke da hari biti ce taki trud, 
lstom cuj da ti se nesgodi jedan dan, 

Jak njemu sgodi se sudeci zlo piesan. 
'Er zavis ranu, znaj, na zdravu satvara, 

Kom sebe na svit saj ne druzih umara. 

7* 



100 



Ja cu cin't jak putnik, ki svim ric da zlu cut 
Bude, on nece vik ostavit dobar put. 

Dusa ma pored s tvom da nebi riku onu 
Is la pit, gdi glasoin spomene sve tonu. 

1*3. 

Si in u Ranjini, priatelju svomu. 

Knjizniee dragi moj 3 ki mudros slideci 

Sve zelis tolikoj priatelj se moj reci, 
Svih starih ljubavi. od kih glas jos slove, 

Ti s' izgled prem pravi na nase dni ove. 
Orestu Filade pravednu vieru dav 

INi e nosir nikade veliku tac ljubav; 
IN i vridnoin Piritu Teseo hrabreni, 

Rad koga na svitu podni trud svarseni. 
Ni vik se 3 mnju, rece, u tuzi cemernoj 

Kastoru Poluce da vieran bi takoj ; 
Ni nosi Pitia Damonu vieru znaj, 

Ku nosi ces tvoja meni sve na svit saj 
Rad tvoje velike dobrote, kojoj ja 

Nevim nac prilike, sve sto zrak sunac sja. 

1^4. 

Blazen plain, liik i stril najprie kad meni 

U tuzi zada evil zestok jad ljuveni. 
Blazeni zavezaj 3 ki moju vlas sveza 

Kroz tuj raoc na svit saj od tretih nebesa'. 
Blazena odluka, ka najprie odluci, 

Ljuvena da muka zivot moj zamuci. 
Blazena ona ces 3 ka cini 3 na mene 

Da bude doc boles od zelje ljuvene. 
Pokli se moj poraz i ljuto garcilo 

U dragu svarnu slas odvece prem milo. 
Blazena budi moc i sila i kripos, 

Ku podnih dan i noc sliedeci nje lipos. 



101 



Blazene sve rane, ke prija sarce me 

Sluzec nje izbrane liposti sve vrime. 
Blazeni svi gnjivi, ke podni bitak moj, 

Tarpeci jad zivi u muci nerodnoj. 
Blazena muka i trud, uzdasi, plac i vaj, 

Ke kroz nje gorki sud podnil sam na svit 
Pokli se ja velju sad vesel u meni, 

Ljuvenu sto zelju slidil sam sve me dni. 
Blazene sve zvizde, pod kih sam slozen vez, 

Koje mi nje gizde cin se zrit lip ures. 
Blazena i kripos, silovat ka me hti, 

Izvarsnu da lipos budu ja ljubiti. 
Blazena gluha smart, koju zvah tolikoj, 

Da mene bude start u muci ljuvenoj. 
Blazena na svit saj budi vik po sve dni 

Studena sumnja onaj, kom sarce sve kopn 
Pokli ma ljuvena vil'^ mila na sviti, 

Mene hti blazena varh blazih stvoriti. 
Blazeni budi dan, ki strajah iduci, 

I noci koje san nezdruzi placuci. 
Blazeno me stanje, ko sam ja satvorih, 

Kroz zeljno plakanje cim liepos nje zudih. 
Blazeno bliedilo ko stece moj obraz 

Kopneci nemilo na suncu kako mraz. 
Blazeni ratni boj od hude nevolje, 

Kom sarce tolikoj me pati zle volje, 
Pokli mi svanu dan kroz zoru zudjenu, 

Kom mi bi nacin dan za rados ljuvenu. 
Blazene boliezni, blazeni uzdasi, 

Blazene i piesni, kim se cas nje glasi. 
Blazeni pogledi, kim ona kroz smih svoj, 

Sarce me odredi da sluzit bude njoj. 
Blazena ces moja, koja me nanese 

IN a nju, koj svakoja stvorenja cude se. 
Blazena visnja moc bud vazda u vike, 

Ka cini na svit doc liposti nje dike, 



102 



Pokli sam dobro uprav slidec nje liposti, 

Veselom kroz ljubav nadiljen milosti. 
Blazeno bud celo, blazene i rici, 

Kojim se veselo ma mlados sad dici. 
Blazeni lip pogled, blazene i usti, 

Iz kih se kako med sladka ric izusti. 
Blazeni lip razum, ki cini moc meni, 

Od neba natfi drum u zelji posteni. 
Blazeni svaki duh mogal se sad reci, 

Ki stoji u posluh nje rici zoreci, 
Pokli nje lipota, s ke svis ma jad primi, 

Od moga zivota zlu boles odni mi. 
Blazen taj, tko moli nje lice izbrano, 

Za zdravje svoj boli moci nac ufano. 
Blazen taj, ki slidi i dvori nje ures, 

U kom se sva vidi liepota zgar s nebes. 
Blazen bud dan i noc, i todjer sve vrime, 

Ki zove na pomoc prislavno nje ime. 
Blazen bud joste taj blagoslov^ koi njoj 

Sve dava na svit saj u zelji ljuvenoj, 
Pokli u nje dvoru ja izdvorih dvoreci 

Stvar, ka se nepria dvoranu vik reci. 
Blazen taj, tko pravi, da njojzi u vike 

U dvoru ljubavi ni bilo prilike. 
Blazeno sunce toj, i mi e sec i zvizde, 

Ke zamir velik moj stvorise nje gizde. 
Blazeni grad oni, i miesto u njemu, 

Najparvo ko doni oko nje k mojemu. 
Blazena pisma ma i listja velik broj, 

U kojih piesnima dobivah slavu njoj. 
Pokli tu garhh ja, kii kad bih spovidil, 

INikakf) ric moja vierovna nebi hlY. 



103 
175. 

Ptica , poslana dievo jcl od mladca, 
za njeg-a govori. 

Jedan, ki cvileci sve tuzi na sviti, 

Tvii lipos zeleci ocima viditi, 
Koja ga kroz ljubav tac hotie satarti, 

Da se on izgled prav raoze rit od smarti, 
Tebi me posila u ovoj tamnici, 

Ka s' lipos dobila svakojzi mladici. 
A ja, ka tugami njegovim bolih se, 

Sa svime zeljami na ovi put spravih se. 
Zasve da s mojom me on drugom rastavi, 

Zivih ja s kojome u veljoj Ijubavi. 
Znaj tvoja dobrota, 'er slobod neprosu 

Od moga zivota, prida te ki nosu, 
Nu te cu moliti, cim mu se zrit bljudes, 

Da njega smiliti Ijubavi tvom budes. 

I TO. 

IMevojRa ptici odgovara. 

ti, ka po sili doc hotie sad k meni 
Od toga, ki cvili u muci ljuveni, 

Ostaviv dalek tja tvii drugu jedinu, 

S kom dobro ces tvoja cuh vrime da minu. 

Da slobod zgubiti nebudes sasvima, 
A ja stvar stvoriti koja se neprima, 

Na tvoj stan zudjeni opet se zavrati, 
K onomu, ki k meni hotie te poslati. 

1 njemu reci tuj : O mladce izbrani, 
Dalek ces mene cuj stojati na strani 

S tvom misli, s kom hini mu cistos oskvarnit, 
Bez ke se nescieni ni'edna vil' na saj svit, 

'Er vece volju glas s postenjem imati, 

!Neg da svit budem vas na mu moo vladati. 



104 



177. 

lie lit in zav icliiiKoiti 9 

koji nisu rammieli njegovih piesnih, a hulili su 

Vi, koji svakoje jezike ucite, 

A stvari od svoje kuce neumite. 
Pokii se tolikoj vi mudri cinite, 

[Nu meni sad ovoj poredom recite; 
Ka ono hrabrena najparvo dusa bi, 

Uboga, svucena, ka blago ugrabi? 
I iinali rad toga on muku ku tade, 

INebivsi tuj njega, kada ga pokrade? 
Rec'te mi vi sade lupez taj koga rih, 

Da uboga pokrade, stvori li koi grih? 

1 79m 

J e tin ob ii it tieli zaviclaiikali. 

Zoile tanini moj, ki lazuc sve hinis, 

U pismu tolikoj cime se vies cinis, 
Rec 1 mi, ako t 1 urn nezdrav u svemu sad nije 

K6 je taj, ki bi prav osudjen najprie? 
Ki slipac jes onoj, ki slipci meu svima 

Vidjenje tolikoj tanahno prem ima? 
Ke s' ono tri zene, ke nikad na sviti, 

Stojeci skrovene nemogu umriti? 
Ki clovik ono bi, koga moc sardita 

Treti dil jur ubi na zemlji od svita? 
I ka je ono stvar, kii mudri govore, 

Da na svit nikada ljubit se nemore? 
Htij mi pak tva volja pravedno jos riti, 

Ka je stvar najbolja i gora na sviti? 



105 



1T0. 
Istomu. 

O ti, ki buduc hud u svaka tva dila, 

Sad kazes pasju cud staroga Zoila, 
Kunu t' se od sade na kripos najvisu^ 

Da t' vece nikade neukazu sto pisu. 
'Er s niekom nesviesti zavidnom odvece 

\ as piesni red cisti postavis u smece, 
Hotec lh nacinjat s nacini niekima,, 

S kim piesan vazda rat razbjenu zlu prima, 
Mogu te ja u loj prilicna zazvati 

K olovu, ki pluto hoce ucit plivati. 
Ma se ni toj stvari cuditi na svit saj, 

Spievaoci zac stari patii 1 su taj vik vaj. 
Nu tebi spomene hocu ove stvoriti, 

Neka se na mene nemoz pak tuziti. 
Muz oni niesam ja martvoga znaj doma, 

Ki kad psos ku pria, ni trieska ni groma. 
A dobru luj horu poznal 1 su kroz smih moj 

Svi oni, ki pokoru patil 1 su za grih svoj. 

I SO. 
Istomu. 

Sto s tobom bit gore moze sad od jada, 

Hudi moj zlotvore, kim navis zla vlada ? 
Svakoje tve dilo ukaza dan ovi a 

Da u tebi Zoilo stari se ponovi. 
Ter grizes zubima ostrima nepristav 

Takmena pisma ma, ka slozih kroz ljubav. 
Nu da bih hvaljen bil kroz tvu moc jezika, 

Ma hvala nebi bil' toliko velika. 



106 



I§tomu. 

Ako urn tamni tvoj nescieni me piesni, 
Ni cudo velje toj, zlotvore nesviesni; 

Zasto ric kreposna niekoja govori : 
Tko razum nepozna, casti mu netvori. 

Istomu. 

Sad poznam kroz tvu svis, zla zmijo od kruga, 
'Er mudrim nenavis vazda je za druga. 

1 dobro da stari veli sviet od svita, 
Visocih da stvari' vazda se tris hita. 

I§3. 
Istomu. 

Znaj dobro, Zoile moj, s kim navis sve slove, 

'Er piesni velik broj stvoril sam dni ove, 
Re k tebi slju sada,, i na tvoj sliepi sud, 

Jeda s njih Ces tvoja ki pria zestok trud, 
Zasto glas, ki vridnu vidi se da zene, 

Goeku zlu zavidna zestoko cin't vene, 
I njem zled sva poraz taki vik nedaje, 

Koliko tudja cas, ka ga sve skoncaje? 

Miliu HiiiRaricu, priaieljai i rodjaku 

U gori dub jedan, ki zile tvard ima, 

Zasve 'er je sa svih stran bjen zlima vietrima. 

Kad kroz njih zlo vitje dimaje s nebesa\ 
Smaknu mu sve cvitje, kime se uresa. 



107 



Cim mu rat tuj tvore za moc" mu zled stvorit, 

Ni'edan ga nemore na zemlju oborit. 
Isto se vidi toj u mudru cloviku, 

Kad sreca kroz nje boj stvori mu stvar priku. 
Sarca mu hrabrena i krepke pameti 

Vik nje moc sardjbena nemoze uzeti; 
I ako ku njemu vlas dopusti visnja ces, 

Nigda ga oholas nestisne u svoj vez. 
'Er sebi za zakon u svemu jes stavil 

Tuj jakos, kome on dub je svoj utvardil. 

135. 

Jectnomii koga zene u rasap stavl jaliu. 

Ovi ti daju svit pravedan tere zdrav 3 

INikako za vas svit neslid vec tuj ljubav. 
INu naglo izid' van iz toga ti kola, 

Ako nec jedan dan vidit te svim gola. 
Nevidis, zaludu da cinis, sto tvoris, 

Gime tu prehudu ljuvezan zlu dvoris. 
Nemoze gora zled zvati se ni riti 

Neg svedjer tudj pogled bez plate dvoriti. 
Psom tudjim metati kruh kucnji svaki cas 

Barzo ce nestati tve moci mala vlas, 
A to ces poznati, kad vece vremena, 

Nebude kajati taj htinja ljuvena. 
Ter ces tad skusiv znat, ko li 'e zla zelja, 

Vriedan sviet nepriat od dobra priatelja. 

1§6. 

O duso, ti koja moz se raj moj riti, 
Mu zelju ako t' ja nehtih vik odkriti, 

Uzrok je tomu, znaj, tve lice jur bilo, 
Proc meni ko sve vaj tac kazes nemilo. 

Da kad sam s tobome, nesmiem kroz ljubav 
Tuziti zeljome, kakono dalek stav. 



108 



Bojee se toga dil, da nebih kao vece 

Tvu lipos razgnjivil za zled me nt-srece 
Nn ti ja u piesan velju sad slobodno, 

Tvoja me ljuvezan cini mrit jadovno , 
I toli gospoje ljubim te na sviti, 

Iz misli da moje nec mi vik iziti. 
Tim s mene cm 1 tuga ljuvena da mine, 

'Er pravo m, sluga pravedan da zgine. 

O varla, nemila, zestoka ljubavi, 

Kojoj kik i krila na svitu svak slavi, 
Zac me hti dobavit dara, ki me mrase, 

Ako me rastavit opet s njim imase ? 
Zla je boles gledati ljubav, dragu stvar, 

A s njom se sastati nemoci nikadar. 
Nu mukah vik na svit ni gorih ni hudjih, 

Neg dobro sve vidit u rukah u tudjih. 

O prika zla cesti od hude nesrece, 

Cudnom ti s 1 bolesti ranil' me odvece. 

Toliko bi mi prik poraz, tve pokore, 
Da niedan vik mi lik pomoci nemore. 

Molju le ostani mene se tvoja zled, 

Ter vec tac nerani svudi me mimogred. 

O zvizdo nemila, koj bih dan za suzna, 

Tvardo t J si stamnila varh mene piituzna. 
O cesti zestoka, ka dilis bud poraz, 

Tvardo ti s visoka tiste me tvoja vlas. 
O jade prihudi, od sliepe nesrece, 

Tvardo ti zlim trudi smuti me odvece. 
O sve vi odluke, s uredbom s neba sgar, 

Tvardo ti zle muke podaste ineiii dar. 



109 



Clovika ni doli pod nebom na svit saj, 
Koi se vec boli od mene kroz svoj vaj. 

Ni zivot zivot mojj toj svak sad poznava, 
!Neg zivi nepokoj 3 ki me sve skoncava. 

U tuzi nemirnoj zivuci pun smece, 
Ljubavi uevirnoj vieran rob odvece. 

190. 

Tko dobro svoe bude ljubljeno zgubiti, 

Za svarsit svoe trude on zeli umriti. 
A ja ki od me viF razdiljen ostaju, 

S kojom sam jur zivil jakino u raju, 
Taj cemer smisljaje sve zelju ziviti. 

Ma boles neka je bez svarhe na sviti. 
Zasto znara, 'er tko mre i zivi da tuzi, 

A ne taj ki umre davsi mir svoj dusi 

191. 

O dunjo prilipa, ke vridnos vaj meni, 
Sve sarce sad cipa u zelji ljuveni. 

iMolju te rad Boga, skuc J malo tve grane, 
Da mene neboga svim plodom prihrane. 

193. 

O dube zeleni, blazene tve grane, 
Pokli tac medeni u sebi plod hrane. 

Plod ki cu verno ja svira sarcem ljubiti, 
Dokli god suuce sja varhu nas na sviti. 

193. 

O vilo ma mila, u koj moc naravi 
Sva divna svoa dila i misli postavi. 

Da tebe daruje lipotom varliu svih, 

Od kih se sad stuje glas vilah umarlih. 

Tva dika ljuvena siluje na sviti 
Taj sarca kamena studena ljubiti. 



Na puno nagledal nebih se tvih gizdah, 

Da bih broj ja imal od oci jak zvizdah. 
Nu kad god misleci ziviet mi jad neda, 

Ako tko zarceci na tebe pogleda; 
Ter mnogis kroz tuj stvar, ka me zlo skoncaje. 

Kad gromi s neba sgar daz od svud lievaje. 
U meni sumnju ja, da nebi Gjove taj, 

Za odnit te k nebu tja, kao sljezal na svit saj. 

194. 

Biese jednome na suncu jur silo 

Sunce ono me milo, 

Pod nebom kom 7 siike 

INi'e bii', ni'e sada, ni ce bit u vike. 

Tuj oba zaisto 

Prosuvsi od kosah njih ziato pricisto, 
Za vidit tko je liepsi u lice rajsko toj. 
Uzese gledat se, gledav se ter takoj 
Sunce me tolikoj 
Lipo se vidjase, 
Da njemu cinjase, 
Sunce se toj biti, 

A suncu sunce me, kim zora ma sviii. 



195. 

Govori zao jezik sto hoce riecima, 

Cista se zlata vik tamna ardja neprima. 
A dub ki sve zile tvard ima u gori, 

SNigda moc zle sile vietra ga neobori. 
Biv cista tvoja cas nista se nebrini, 

Bez griha zao glas prikora necini. 
iNeka t' pas hud vije varh dobra zivota, 

Tko zdrav pars zavije, zdrava ga odmota. 



Ill 



196. 

Grjorgju 15 art o lien rocljaku i priatelju 
svomn. 

Veselo zivljah ja u zelji ljuveni, 

Dokoli vjT moja milosna bi meni. 
Neidjah polijuc suzami moj obraz 

Ni tiskah uzdah vruc iz sarca svaki cas. 
Toliko mii mlados ja vidjah cestitu, 

Da nikom zavidos neimah na svitu. 
Vik clovik u sreci, ki dobra sva pria, 

Mogal se ni reci tac blazen kako ja. 
A tvarda sad toli sarca svit neima, 

Koi se neboli nesrecam mojima. 
Videci sve vike gdi arvu noc i dan 

Od suza dvi rike iz oci mojih van. 
Tebi ovo koi stis, velju ja, ki pisu, 

iNeka znas i vidis 'er saicem uzdisu. 

Sladki kuf pribili 

Pojuci, svojim se zivotom razdili, 
A ja mru cvileci, 

Koja stvar moze se cudnia vik reci. 
On saj svit ohodi zlom tugom porazen, 

A ja mru u svemu pricestit i blazen. 
O smartna kriposti, 

Ka zivot rajske moj napunjas radosti, 
Ako ki drugi jad nedili tve dilo, 

Na dan bi tisuckrat umrit mi bil' milo. 

198. 

O cesti skrovena moci sgar velike, 

Tvardo t 1 bi sardjbena proc meni u vike. 

O zvizde, kim u vlas bih podan parve dni, 
Zestok ti gork poraz spraviste dat meni. 



112 



O huda, nemila nesreco prokleta, 

Sto me sad tva sila jadovno sve smeta? 
O tuzno me sfanje, mladosti vaj moja, 

Zac mi je imanje, kad neimam pokoja? 
Zac mi su tolike stvari ine na sviti, 

Ke cine u vike cloviku ziviti ? 
O piesni vi moje, sto cu od vas sad ja, 

Pokli ces gospoje me ide dalek tja ? 
Razgovor niekad drag vi biste jur meni, 

Kadno se zovih blag u zelji ljuveni. 

199. 

Pokoli ti znati 

Tao zelis, dobro me, ja ti cu kazati, 

Gdi ljubav vazima svoj nganj i strile, 

Me sarce kim veze 3 uzize i RANJA. 

Znaj dobro, ma vilo, koj se svit vas klanja: 

'Er parsi tve bile: 

Ti na svit kojima 

Dobivas sve vile, 

Mir sto su, u komu svoj oganj vazima, 
A strile iz ocih, sarce me kime, vaj, 
Se RANJA, uzize i veze na svit saj. 

200. 

Kazuju ovu stvar nam stara vremena, 

Od kih start nikadar nece se spomena, 
Da dvorna niekada bi s cudnom vridnosti 

Bozica Palade rad knjizne mudrosti. 
Cic blaga pokloni divno se svit ovi 

(Nebeskoj Junoni, kom zemlja sva slovi. 
Zaradi liposti Veneri jos prave, 

Da s cudnom svitlosti stvori svit vas slave. 
A ti, u koj liepota i blago od sviia 

I mudros zivota svaka se pocita, 



113 



Sto ima bit znat zelec, da tac nis' castena? 

Ja ti cu pravo rec, diko ma postena, 
Cic 'er ti, koju ja hvaljenu toli rih 5 

Nec cut vik moljenja od slugah vernih tvih. 

20I. 

Sg^ovor dtise s Harontom. 

D. Karon te, ki duse privozis na on kraj, 

Cic da vec netuze na svitu plac i vaj. 
K. Tko je ono,, iz glasa tko zove sad raene 

Stojeci do pasa sred vode studene ? 
D. Ja jesam jedan, znaj, priveran ljuveni, 

Ki zelju na taj kraj moci doc zudjeni. 
K. Reci mi ti sada sled tvoe nesrece, 

Tko ti tuj smart zada zestoku odvece? 
D. Zla Ljubav nemila, ke silna moze moc 

Kroz nje plam i krila svakomu varha doc. 
K. Ljuvene neobcim ja privaznt nikada, 

Inamo podji tja za te nac plav sada. 
D. Jos da ti neces toj, pric cu val studeni, 

'Er imam tolik broj od strilah u meni, 
Da cu moc malo stav na kraju ovamo 

Sagradit s vesli plav za doci pak tamo. 

Gizdava ma vilo, 

Hotil bih da tebi jes drago i milo 
Toliko koliko i meni istomu, 

'Er da smo takmeni i skladni u tomu 
Cinjenju, zeljami, 

Goj bi i mir vierni bil u vike meu nami. 

303. 

O moja jedina gospoje svih vila\ 
Da l 1 je istina, da s 1 toli nemila? 

8 



114 



Da li ja kon dike tve, kojoj tri slika, 

Nemogoh u vike rani moj nac lika ? 
Da li ti, ka mnome od vike jur vlada, 

Tugom se mojome nec bolit nikada? 
Da li hoc kroz hudu nemilos podniti 

Tebe rad da budu nepravo umriti ? 
Da li se staviti hotieste, vi nioje 

Misli, stup sliditi tac nagle gospoje? 
Da li ti„ Ljubavi, podnosis, da tva stril 

Kriva se sad pravi rad jedne tvoje vil 1 ? 
Kom mozes ciniti, da slava tvoja taj 

Svud vridno prostriti bude se na svit saj. 

SOI. 

Pokli me moja ces ovako skoncala, 

Visnjemu od nebes na svemu bud hvala. 
Jos znano da clovik cuva se od ziedi, 

Nemoze utec vik toj, sto ces odredi ; 
1 zasve s trudima da muci noc i dan, 

Tko srece neima svak cin tvori man. 
A s njome tko zivi padnuvsi sred mora^ 

Jos plivat da nevi, izplie nadvora. 

205. 

Ni triba man, takoj bivsi to bada stvar, 
Da trajes zivot tvoj netvorec ni'ednu stvar. 

Ar clovik na trude rodjen je na sviti, 
A ptica da bude, cim zive, letiti. 

»C6. 

Sad, gdi je martvih dan, ovi t 1 svit daju moj 
Gospodje cestita, 

Htie dielit za dusu tve blago od svita, 
I meni varhu svih taj dila satvori 
Milosna, koga tva nemilos umori. 
Molitav neistu, ni plama vostena, 
Nu onu milu slas od dobra zudjena, 



115 



Ka moje zalosti 

Sve moze svarnuti u rajske radosti. 
Tim mene ugledaj tac kao se dostoja 
Ako ces da op eta ozivit budu ja. 

907« 

iNemoguc tarpiti vec gnjiva ljuvena, 

Ri cini patiti s vami zla pakljena, 
Sam tuzan idoh ja pun trudna umora 

Od puka dalek tja u skrov piis od gora", 
Gdi samo cine stan zestoke tej zviri, 

Ke nigda tihi san q mir drag nesmiri. 
A sve toj za bolje moc se sam iztuzit 

Kroz boles, ka kolje sarce me na saj svit, 
I zelec zivot moj kako god svarsiti,- 

Placuci oyakoj sam poceh vapiti : 
O smarti, Boga rad hoti mi kazati, 

Hocu li ja ikad ki pokoj imati? 
Ovu ric odvece jadovno cuh riti 3 

Koja mi vik nece iz misli iziti: 
Tad ce tve saree moc s trudom se smir.ti, 

Kad bude vrime doc., da budes umriti. 

O visnji pozoru > kojemu sunac zrak 

S neba vik odzgoru prosvitlja tamni mrak, 

Tej tvoje svitlosti hii skriti na nebi, 
Da moje radosti odkrio tko nebi. 

noci, tvoja vlas jos molju s pozude, 

Cin da tva ledna tmas smarkik svit vas bude, 

1 ti sne moj mili, pokoju svih truda', 
Zasloni tvim krili oci svim od svuda : 

'Er mislju. priti ja kroz tmine tej tvoje 
Tuj, gdi zrak svitli sja me drage g-ospoje. 

A ti zgar svitlosti, ka svitlis nam obdan, 
Dar ove milosti stvori mi za tvoj plan: 

8* 



116 



Na islok iziti za tri dni ti nemoj, 
Neka se nasiti radosti zivot moj. 

209. 

Ma vilo, neces ti 

Toj, sto bi ja hotil od tebe imati, 
Za cin't mi gorcie sve suze lievati. 
Oh zasto ciniti 

Nee, sto znam dobro ja da mores tvoriti ? 
Zasto li neces toj, sto svedjer hocu ja, 
Ako vik neohodi tve htinje svis moja? 

SIO. 

Ti sne moj blazeni, sne dragi i rnili, 

Ljuven dar lip meni za milos podili 
Vile, ka tolikoj imase drag ukras, 

Da piesnih ni'edan broj izrit ga neima v!as. 
S ljubavi cudnome mil ruku kad uze, 

Ter poce pak svome utirat me suze, 
I milo svim tada zeljami ljubkima 

Golubni celov da ustima mojima, 
Davsi mi sve parsi, da budem slas vazet, 

U ke se zamarsi sva ma svis i pamet. 
Blazeni svim sne moj, da mi tva mila moc 

Sdruzenje cesce toj ljuveno cini doc, 
Zavidil, dobro znaj, ja nebih u viku 

Ni'ednomu na svit saj umarlu cloviku. 

an* 

Tirsi, ki na sviti pastirah svieh je cas, 
Nemoguc tarpiti Ijuveni vec poraz, 

Siedeci pod borom kraj rike u gori 
Takime govorom usta sva otvori: 

O Boze jedini, ki najpri hti dati 
Red pravi, istini za vino radjati. 



117 



Napijam ove tri case u tve sad ime, 

Iz kojih vince vri s pienami cudnime. 
iNeka me tvora moci, kii na svit svi slave, 

Ljuvene nemoci daj malo izbave. 
I reksi toj, oni cas na usta postavi 

Casu, ka kroz nje slas svq mu svis zatravi 
Cineci, da mu san na oci tih dodje, 

Ki cini ljuven plan svim s njega da podje. 

Toliko da sminje 

J a imam, gospoje, koliko gorinje, 
Morebit slobodno smio bih izriti 

Moj oganj, kim svak cas ja gorim na sviti. 
Jezik se vecekrat rit mu zled pripravi, 

Nu ga strah od toga zla gnjiva ustavi. 
Ter ako t J sto reku, 

Vecu zled mom sarcu dobudu, isteku. 
Tim ti toj ja riti 

Hocu, znaj, "er ako ja budu umriti, 

Ti ces bit vas uzrok me smarti na sviti. 

213. 

Elegia od Ljubavi, 

izeta iz Propercia spievaoca. 

Moze se rec uprav, da yec zna od zmie, 

Dietetom tko Ljubav upisa najprie. 
On vidi, 'er lude sve misli gredu s njim, 

Hoditi ki bude za stupi njegovim. 
I casti 'er drag put neshdi nikacle 

Taj, koi u nje skut neznano upade. 
Nu stetom stid hudi pati vik pun smece, 

Kim sebi naudi zestoko odvece. 
Sliepa je jos, veli, za dati znat svima, 

Kako taj, ki zeli, razbora neima, 



118 

Nevidi on zdvora, ar uma s njime ni, 

Glas huda zazora gdi svak cas romoni. 
Yik dobra nevidi, ni pozna, ni cini, 

Nu vazda on slidi toj, sto niu zlo cini. 
INaga je sva zdvora hotec rit rad toga 

Od dobra *er tvora gola je svakoga, 
On ni'ednu vridnu stvar, ku dobro moz zvati, 

Nemo-re nikadar nikomu podati. 
Joste joj htie krila postavit na pleci 

Kroz tajna taj dila nami rec hoteci: 
^Er tkogod ljuvenu tuj dvori ljuvezan, 

Svaki cas promienu u sebi cini man. 
Neimavsi pokoja ni mira na svitu 

Godista sva svoja patec zled ocitu. 
Ar svedjer u dvoru nje stojec rat prima, 

Kako plav u moru, ka reda neima. 
Strile su trovane nalipom po kraju, 

[\jegove 'er rane vik li ka neima ju. 
I svakoj imamo na svitu boli lik, 

Ljuven vtid nu samo ozdravit ni moc vik. 
A toj sad dobro ja, vaj, cuju u meni, 

Gdi zli jad odnit tja nemogu pakljeni. 
Ni moze zivot moj, da se zla izbavi, 

Vaj tomu, ki stup svoj na ljuven drum stavi! 
Sto nas tac tva tuga sve mori Ljubavi? 

Znas, 'er se bez sluga' kraljevstvo nepravi? 
Toli hoc u sili zginuti ti koga, 

Molju te pomili daj mene neboga, 
INeka me gospoje budu cas izriti, 

Od koje pravo je svim spivat na sviti, 
Ke ures i ukras i divna liepota 

Imat ce vik oblas varh moga zivota. 
Ter slavni nje ures slavit cu sve vrime, 

Po njojzi neka jes hvaljeno tve ime. 
Toli mi nebude stvoriti moc tvoja 

Milosti, za trude odnimit dalek tja, 



119 



Sto mogu ino ja u tugah ziveci 

Ner minut sva moja godista muceci? 

Tac tva cas hrabrena uzrokom tvojime 
Stati ce skrovena u taju sve vrime. 

314. 

I velik da vietar 

Varh ognja velika sve dima s neba sgar, 

Ugasit nikadar 

Plam njegov nemoze. 

Pace se sve mnoze 

Moci mu torn silom, da vecma sve gori, 
INu raao kad no jes, i mala vietra moc, 
Ugasiv cini ga na manje sasma doc. 
Tim vilo me sarce, koj na svit sve dvori, 
Zasve 'er se zlo mori, 
Ma ljubav mogla bi mala se prem rati, 
Da bude imal 1 moc cinit ju otiti 
Sardjba tva, koj slike nigdie ni na sviti, 

215. 

Vidi se po dili', da barzo jur prodje 

Svaka stvar, u sili velikoj ka dodje, 
Toli se prigodi da naglo ne takoj, 

A ono kadgodi kad dodje vrime njoj: 
A moje suze vaj, ke nagle bez slike, 

Pristati na svit saj nehoce u vike. 
Ni budi uzdasi, ke svak cas stvaraju, 

I sarca moi glasi njih svarhe imaju, 
IN i muke pak ine zestoke tolikoj, 

S kih trudno sve gine nesrecni zivot moj. 
Pod nebom jad veci, mnju, da se nepravi 

Neg ziviet u smeci zestoke ljubavi, 
Ka mnokrat utrudi clovika zlo takoj, 

Pri reda da zudi svarsiti zivot svoj. 



120 



2 SO. 

Priatelji sad seine ove se naravi: 

NTedan njih istine pravedno nepravi. 
Od casa do casa, stvar gruba i prika! 

Sve idu s dva obraza i s dvoja jezika. 
Njih zlu cud himbenu prilicu k zviri onoj, 

Ka cini promienu u slici sve svojoj. 
Kad bi moc imali, dosal je svit nato, 

Da Boga prodali opet bi za zlato. 

Pamet je vridnia ne§^ Jakos i sila, 

(iz gdrckoga jezika). 

Riba ona, ka s traka' osam gre pliuci, 

Na kraju varh braka osekla buduci, 
Videci tuj satvar orao nesiti 

Spusti se s neba zgar, za nju moc odniti: 
I dobro noktima na nju sgor nestupi, 

Kad ona tracima krila mu sva skupi, 
Cinec ga upasti taj ga cas u more, 

Neka se necasti na svitu zlotvore. 
Tac orao priludi, hoteci jur tada 

Da druzim naudi, sam sebi smart zada. 

Ti hoces da urarera, 

A ja, ki stavih se tebe sluziti, 
Znaj, zelju umriti 

Za moc tvim svim zeljam ugodit na sviti. 
Ma u mom sarcu ja toliku cuju slas 
Videci, tvoj ukras 

Mom smarti gdi'e vesel, more bit necu moc 
Na konac vik mojih nesrecnih danah doc. 



121 



Toli se razstavi zivotom zivot moj, 
Moc cu se ja zatoj 

Varhu svih ljuvenih blazen zvat i riti, 
Pokli ti mom smarti ugodih na sviti. 

219. 

Pokli tmas carna taj, s kome muk pribiva, 

Svaku stvar na svit saj svim ruhom sakriva, 
Za skratit zled moju, ka me gre satarti, 

Trudah svih pokoju, rodjace od smarti, 
Pozore tegni me, smirno te molju ja, 

Yodami vlaznime od tiha zabitja. 
I carna posiavi tva krila na mene, 

INeka se dobavi duh zelje ljuvene, 
S tebe me jedine vile se dar stece, 

Zasve 'er je istine stvor velmi dalece. 
Ter na tvoj toj spili, ku toli svi caste, 

Lis niaka pribili cin't cu od svud da raste. 
I carna jos onaj ljubica, kii vele 

Misli tve na svit saj da velmi tac zele. 

L<tici Sorfeocevicu. 

Prialelju dragi moj, pokoli svies tvoja 

Znat zeli tolikoj, sto sada cinju ja 
Stojeci u gradu, ki niekad sagradi 

Orion, u jadu ki more sve sardi, 
Riti ce ovoj moj lis sada svu misal, 

Vrimena tolikoj nebivsi vain pisal. 
Znaj dobro tvoj razum, J er slidec ja oni 

Kriposni slavni drum, kim piesan romoni, 
Trudju sad na pismo, neka tko kad meni 

Daj rece: Svi bismo s tebe mi posteni. 
Najlisce od moje tej kuce, sad koja 

Dava mi svakoje sile, da pisu ja. 
A ja ki zaludu nemogu vik stati, 

Muka mi m trudu takomu pristati. 



122 



221. 

INeka sve u jadu 

LNevolje i tuge daju mi dosadu, 
Neka sve zie muke na mene napadii. 

S placnima uzdasi 

Da dusa moja jad nevoljno sve glasi, 
I da vik plam se moj u sarcu neugasi. 

Neka me sve cvile 

Nesreca cin't pati, istom me da vile 
Celuju jednome tej oci primile. 

222. 
HubFoviiiKu. 

Da toli van znane sljes posle na tvoje 

U ove jur strane, Latini gdi stoje, 
Kih razum tac pravi hitar se pun vida, 

Da ih svak u slavi hvaleci spovida, 
Bil bi glas veci tvoj takoga rad stvora. 

Drag gradu rodni moj, sagradjen kraj mora 
Ki se moz' s tvojima vridnosti takmiti 

K latinskim mnozima, ki slovu po sviti. 
Nu nieki kad budu doc samo za plaLu 

Svu svoju pozudu imavsi u zlatu, 
iNehteci za vas svit tuj kripos da ze!e: 

Sto se ino moze rit ner ono sto vele: 
Tezko tomu gradu, gdi ti, ki vladajn, 

Ima'u pamet mladu, ter razum neznaju. 

223. 

Kad od nas dalek van sunac zrak otide, 
Ter za njim kratki dan svitloslju izide, 

Liepote sve bude svo'e zemlja sakriti, 
Toliko ke zude gledat se na sviti. 

Snigome studeni dut pocnu sieveri, 
A bistri eakleni smute se jezeri. 



123 



Prid mrazom sve blidi, nisto se neshrani, 

Listak se nevidi od dubja na grani. 
Od pticah necuju piesni se ljuvene, 

Da bi rek tuguju sve stvari stvorene. 
O sunce me miio, kom slike nigdi ni, 

Isto se toj dilo, znaj vidi u meni. 
Kad god mi dignes tja lipi taj pozor tvoj, 

Veselo Lime ja sve zivu tolikoj, 
Tisuca zlich tuga', bolesti zle prike, 

Koje su za druga nesrecnim u vike 
Proz lieto vece krat s mukami cudnime 

Cine taj hudi rat u meni od zime. 

Svim zel}am za cin't moc, da dodje jur plata, 
Jove se satvori 

Sad oilom sad volom, sad dazdom od zlata. 
A mu svis volja tim protivna sve mori, 
Zac samo zudju ja misom se stvoriti, 
Za moci lov biti 

Jur onoj prihitroj, ka ga opci tiriti. 

Ter da mi moja ces stvar ovu podieli, 

Da me ona ulovi, a paka u sili 

Dragojzi igrav se zivotom razdili, 

S Jovom tim s neba sgar 

Me bifje nebih htil promienit nikadar. 

Oh koli primilo i blago na sviti 

Meu hi trim nje nogam bilo b J mi umrili. 

225. 

Pokli ide sunac zrak, da sviti druzmie, 
A dodje nocni mrak ocima nasime, 

Molju te, dar stvori, sne moj, drag taj meni, 
Me oei zatvori u pokoj zudjeni. 

Pomozi sarcu mom, ko mira neima, 

Pomoci torn tvojom, kii rado svak prima. 



124 



Pomozi me bitje, ko lipsa jakno cvit, 

Sne, ki si zabitje od zalah svih na svit. 
Odagni zled moju vesela tva ruka, 

Sne dragi, pokoju svih trudah i muka 1 : 
Sne, s tvom torn radosti dodj, ter skin' ti s mene 

Sve me zle zalosti od zelje ljuvene. 
Hodi sne, dodji sne, cini sne da tva moc 

IWe oci zatisne, za mirnu priat noc. 

Marlvii Ranjiiii bratu svomu, 

Hrabreni brajo moj, ki ricim tvojima 

Odagna mnogis boj zlim mislim mojima. 
Molju te, Boze, rad velike ljubavi, 

Sto t 1 pisu ovdi sad, u dielo posiavi. 
Ki godi nepokoj dodje ti s nevolje, 

INikako ti nemoj priati zle volje. 
Neka t' ces ali svit sto hoce cini sve, 

iNikako ti nemoj kriposti gubit tve. 
Zac lipse na sviti ni stvari, ja t' velju, 

Neg mladea viditi u svomu veselju. 
Znaj 'er svom garkosti q svaku stvar priku, 

Moz pie iz kosti zla volja cloviku. 
A smih drag i rados gdi godi stanuja, 

U zdravju tuj mlados sve mirno shranjuju. 

Ljubavi, ako ti nebudes dat pomoc 

Yili moj, u ovu pogibnu nje nemoc, 
Zginuti, dobro znaj, 

'Er hoce na svit saj, 
Rraljevstvu tomu tvom, kim sloves do zvizda', 

Cas, ukras, hepota, razum, svis i gizda. 
'Er kako sve nosi sobome nje ures 

Me sarce, ko samo podlozno njojzi jes : 



125 



Tac tvoje ognjene 

Stride su sred ocih nje milih skrovene. 
Za kii stvar tvoja moc 

Ako joj nebude u skori dat pomoc, 
Moj cu ja zivot vaj, a ti c' tve zgubiti 

Oruzje, kim sloves toliko po sviti. 

O tvardi mramore, kako od me bolesti 

Plac te vik nemore na milos dovesti? 
Kako li uzdah moj, moj uzdah ognjeni 

Neima moc taj led tvoj raztopit studeni? 
Rad muke vaj moje 3 koja me sve sardi, 

Tvardo ti toj tvoje ti sarce utvardi ? 
Rek bi da nemile zviri, ke smart tvore, 

Tebe su dojile njih mlikom od gore. 
Promisli togaj dil, kolik sam na svit saj 

Podnil jadj trud i evil, uzdahe, plac i vaj. 
Tako V drum ljuveni nenavis zla prika 

Nemogla po sve dni zapriecit do vika, 
Necin 1 ces da huda darzi me u boju, 

Od mojih svih truda 1 drag mili pokoju. 

Franu Grimdulicu priatelju §vomu. 

Yazmi sviet ovi moj, ki ti cu sad riti: 

Nemoj se tolikoj trudom zlo moriti. 
Umorni nu ruci podoban red podaj, 

U jadnoj da muci nepati svedjer vaj. 
Znavsi da razlog jes i obicaj od svita, 

Da trudnu svaku ces cekan mir pocita. 
Skoro ce prid skut tvoj zvir ona padnuti, 

Kii strilah tvojih boj tac zlo htie ganuti. 
Ter ces jos na nje cas i mene dozvatr, 

Da s tobom budu cas spravna doc kusati. 



126 



A ja ki tolikoj zudju toj viditi, 
Radosti u cudnoj cudno cu ziviti. 

Video sto t' ma piesan narecna jur rece, 
Da ti se stvora van nestvori ni stece. 

Jur pojah i cvilih razmirje rat i boj, 

Kojim se nadilih kroz ljuven nepokoj. 
Ki nikom u viku, sunac zrak sto gleda/ 

Boliezan veliku zestoku tac neda, 
Koliko vaj meni, ki podnih sve trude, 

Ke daje paklieni kraj tim, ki smart zude. 
Tim vile postene, koje stan darzite 

Taj, gdi dub nevene, koi vi gojite, 
Priklono s molbama moiju vas na sviti, 

Po smarti pisma ma cinite ziviti. 
Neka daj tad ljudi steci me nevolje, 

Mogu kroz mo'e blude tvorit sto je bolje. 
'Er mnokrat taj, ki prav put bude zasad oc, 

Drugom ga ukazav moze mu dat pomoc. 

visnji Boze moj, komu svi na sviti 
Spievaoci sile se plam i luk slaviti, 

1 zelju ki milu u sarce kroz oci 
Posilas, zla misal korn se pak uzroci, 

Ki s uzdasim pases i suzam groznime,' 

Tve duse hraneci nalipom sladkime. 
Hrabrenim plemenom sve se ono ucini 

Svietlo, sto pozor tvoj pozira jedini. 
Pri tebi stojati nemoze nikadar 

Nevridna, ni nizna, ni tamna niedna stvar. 
Ljubavi,, veran rob kojoj bih sve vrime, 

Molju te priklono sad molbain ovime. 
Tako ti taj plam tvoj, zavezaj i strile 

Slavili vik na svit svi ljudi i vile, 



127 



Kako cu dobro moc, hoti mi vlas dati, 
Sej piesni me nove ovdi sad pisati. 

gluha ma zmijo, ka tvoj sluh dan i noc 
Zatvaras. za meni nedati ku pomoc. 

Cuj moj glas prituzni pun placa groznoga, 

Ki boles podire iz sarca jadnoga. 
Radi tve nemile zestoke prem svisti 

Ziv buduc za martva placu me sam isti. 
Da li tve oko sve radosno pozire, 

Gdi t ! jedan veran rob nepravo umire ? 
Cin gore neg cinis, joste se c 1 kajati, 

Kad zivot kroz tvd zled bndes mi strajati. 
Ja zivot tuzan moj a ti c 1 cas sgubiti 

1 slugu priverna, i Bogu sgrieslti. 
Ter carnoj kad zemlji budes me viditi, 

Znam da ces za zalos u sebi tuj riti: 
Ovdi prah ukopan skroveno sad stoji, 

Nebavca onoga, ki se drag moj broji. 

1 htit ces tvii milos ukazat sasvime 

Tad kad vec nebude ni miesto ni vrime. 
Zato t' ja sad velju, da nemoz pak riti: 
A sto sam ja znala, da ces ti umriti ? 

^83. 

Da svak cas iz ocih dvi rike nelivam, 

Plam bi me izgoril, u sarcu ki imam. 
A da oganj iz parsih nemecem, kroz rat svoj 

Voda bi potopil' jadovni zivot moj. 
Takoj dvi satvari protivne na svit saj 

Sdruzene nedadu da se moj skrati vaj. 
Ako me kad jedan do smarti dozene, 

Drugi tuj odtiera pak zlu smart od mene. 
A sve toj zla ljubav hoce mi tvoriti, 

Bez svarhe da vik zled bude me moriti. 



128 



334. 

Hod 1 k meni, u tihu tko mom dan i noc 

Sve stoji, nemoguc k zudjenu kraju doc. 
I hodi, tko vode na volju neima 

Obilno da ugodi svim zeljam svojinia. 
I hodi, tko zimi vruc oganj istuci 

Nemoze da sebe studena zavruci; 
Zac u ustih svud vietar ja nosu iduci, 

Sred ocih voden vir, u sarcu plam vruci. 

335. 

Vidiv te, toliko oganj me izgori, 

U sarcu da momu pakao se satvori. 
I drag mi jes pakao u sarcu imati, 

Zac mi ce radosti velike on dati. 
A to jes, 'er nehtec pomoc me ures tvoj, 

Uzrok ces bit, da ja izmorim zivot moj. 
Za ku stvar osudit hoce te visnja vlas, 

Da budes sred pakla otiti u propas. 
Tako ti protiva hotinju tvojemu, 

Osudna doc ces stat u sarcu mojemu. 

330. 

U tebe sad pomoc grem, smarti, prositi 

Za me dni nevoljne raoc kako svarsiti. 
Na moje uzdahe i placne zalosti 

Otvori vrata taj od tvoje milosti. 
Tva uza i tvoj stril i tvoja tonota, 

Izbavi, izbavi tuzna me zivota. 
Neka mir meu zivim, koi ja kusati 

iNemogu, budem ga meu martvim iinati. 

23T. 



O sieno nesrecna, sto cinis ti vece 

Sa mnome, ki zivu u trudu pun smece? 



129 



Od mene ti ino nemozes vik cuti 

Razmi jad, plac i vaj, i cemer priljuti, 
Vidiv te me oci nehoce plakati 

Za tebi mom tugom zle tuge nedati. 
Podj tor se ke druzbe vesele dobavi, 

A mene s tugama mojima ostavi. 
iNeka se tuzu ja kroz had plain Ijuveni,, 

Ki darzu potajno skroveno u meni. 
Zac veee n( slasti nevoljnim na sviti 

Neg u svih moc tugah sam placuc cviliti. 

INato me dovede ljuvezan prokleta, 

Ka svaku mu misal jadovno sve smeta 
'Ei ako kad godi hocu se tuziti, 

U tuzi nehoce suze me zdruziti, 
J ako ees gdi sretem ter pocnem nju zvati, 

Da meni ki bude pomoean mir dati, 
Usi sve zatisne za moj glas necuti, 

Pak bude dalek t ja od mene biegnuti. 
A ona, ka zivot moj sve snnje na sviti, 

Kad bi ga imala prikinuv odniti, 
Tada ga vee prede i cuva i bljude, 

Cic da se cemer moj vik starti nebude. 

O dobro me milo, varh koga na sviti 

Vik ino nezele me oci viditi, 
Ljubim te velmi ja prera sasma svarseno, 

Nil u sarcu sve momu darzim te skroveno. 
Ni te s mi m mienlovat, pi manje pozriti, 

Za tebe na dvoru komu god neodkriti. 
Ter kad te gdi vidju, cinju se gledati 

U zemlju, da nebih ljudem te dal znati. 
Ka bi stvar uzrok bil' tebi cint 1 zgubiti 

Cas miiu, kom zive ime tve na sviti. 

9 



130 



I u tomu ja patim veliku boljezan, 

'Er gore dvas zeze potajan skrovan plan. 

240. 

Kad godi gdi pride tve lice pribilo, 

Svak mu se poklanja gledaje nanj milo. 
Kad li ric govorit ku stane tva mlados, 

Moze svu sardnu vlas utazit za rados. 
Ljubav stat nemoze bez tvoje milosti, 

Toli ju pomaga moc od tve liposti. 
'Er kad luk hoce otec, vazda uzme na sviti 

Po ocih tvih omier za dobro strieliti. 

241. 

Vazel bih, da meni, me dobro, budes rec, 

Zasto me sve gledas, ako mi dobra nec? 
Ali tuj liocei stvar himbeno ctniti, 

Za cin't me kroz ljubav u tugah sve mriti ? 
Kad dignes tve oci i snizis kroz smih tvoj, 

INeznas 'er smartni davas mi nepokoj. 
S tim ocim tvojima sve bi rek da velis, 

Hod k meni na rados, kii sarcem ti zelis. 
A pak me ostaviv cinis me zlo mriti, 

Da budu varh tuznih tuzan se ja rlti. 
Ako toj sarce tve, ko sarce me rani, 

Jur di ugu ljuvezan u sebi sad hrani : 
Nemoj me nikako ljuveno gledati, 

'Er tvim tim ocima smart mi ces zlu dati. 

242. 
Vlahu Lukei. 

Jedan znan istinan i prav duh Ijeveni, 
Ki zeli na pokoj dooi svoj zudjeni, 

Ima svu odluku do svarhe sliditi, 
Ako ni bimbe ke u njemu na sviti. 



131 



1 svoga sgubit vik neima ufanja, 

Ako mu ljuven slid ka zada skoncanja. 

'Er ljubav kad hoce dignut ga u slavi, 
IN a nebo s zemlje ga podigne i stavi. 

A na svit tko iste, nahodi i vidi 

U trudu svom dol)it, tko krepko stvar slidi. 

243. 

Ljubav me siluje, a razlog uzdarzi, 

A sarce u ognju vrucu se sve parzi. 
Hotinje neredno, izpraznos s kim slidi, 

Sarcem se sadruza, da razlog uvridi. 
Ter mene sve tiska kroz ljubav ku nosim, 

Da hodju, da istu, da pitam i prosim. 
Za onu jedinu gospoju od svih vil\ 

U sarce ka moje poslavi ognjen stril. 
Nemoze skroveno stati moj ljuven plan. 

Zac oganj triba je da mece svoj dim van. 

244. 

O usti, o kosi, o sladki pogledu, 

Za kime me misli u slasti sve gredu. 
O rici prisladka, kii smijeh sadruza, 

Gineci ljuveno da uzdise ma dusa. 
O slasti, koj slike nigdir m na sviti, 

Moze li sto sladje od tebe vik bid ? 
O trikrat i petkrat dan oni blazeni, 

Kim nam bi nacin dan u zelji skroveni 
Moc kusat tuj rados, van koje govore, 

Da se vik zelili nikako nemore. 

245. 

Zasve da istu mir, nigda ga iznaci 
Nemogu, gdi godi budu ja pozaci. 

Tad tva slas vesele i mile ljubavi 

Plamen gork u sarce u moje postavi. 

9 * 



132 



A oci ljuvene stril parva ke bise, 

Vaj mislim svim mojim! drag pokoj sgubise 
Ma rados sva hotje s tobome otiti, 

Veselja meni ni sad nigdie na sviti. 
Sve placem u tuzi nevolju i boles, 

U kii me postavi protivna moja ces. 
I kad ki mao pokoj ja zelim priati, 

Cim budu me vrieme minuto zmisljati. 
Kroz moje tej misli, koje me skoncase, 

Celivam me ruke, koje te tiease. 

246. 

Clovice, uzmi ti koga V je od volje, 

Svak scieni vece sve neg tudje nevolje. 
Ma da svak sve tuge na miesto jur jedno 

Donese, skupivsi da stoje zajedno: 
Znam da cic 'er straha koje bi tuj imal 

Da tuge sve s tudjim nebi se zamiesal. 
Taj bi cas svak iskal s nacinim cudnima, 

Da se opet zavrati domome svojima. 

Pokoli huda ces i ljubav nemila 

Proc meni stvorise tolika zla dila, 
Davsi mi zle muke i toli zestok vaj, 

Ke nikad ziv clovik ni'e patil' na svit saj. 
I vece nemoguc nevolje tarpiti, 

Sto mogoh najbarze spravih se otiti 
Iskat stan od smarti veomi zeleci. 

Da bude kao mene u broj svoj poteci. 
Za moj vaj tuj poraz prispie mi ovi jos, 

Koi ti, koi clis, razmislit dobro moz\ 
Vrata nje nadjoh ja, ka tvarda tac broje, 

Zatvori nemilim stisnuta gdi stoje. 
Tuj poceh u vas glas vikati, da meni 

Otvorit bude stan nje toli zudjeni. 



133 



Guh ovi odgovor zestoki tada ja : 

»Ni'e smarti za tebe, umrie smart tvoja.u 

24S. 

Hrabreno sarce me tarpeci tarpi sve, 

I mucec skroveno pokriva misli tve. 
Nemoj da t' domori cekanje trud tvore, 

'Er jedan adarac dub posiec nemore. 
Drievo, ko morski val sa svieh stran zalieva 

Spusiavsi jedra sva s ufanjem pribiva. 
NecirT, strah iz ruke da t' izme kako stvar, 

'Er soko dobar lov neupusti nikadar. 

S49. 

Sarcbeni mutni val sred morske pucine 

Sa smecom velikorn napokon pocine. 
vSunac zrak u lieto grijuci svaki cas 

Rnztopi na gori siudeni led i mraz. 
I voda taj vlazna tajuci odi zgor 

U dugo, probie svakoi tvard mraraor. 
A grozni plac, ki ja sve lievam niz obraz, 

Nemoze omeksat tve sarce za mal cas ? 

♦ 

250. 

Zelec ja smart priat rad tuge ljuvene, 

Ka mi da na svit saj sve muke pakljene, 
Tac biezi huda smart od mene dalek tja, 

Koliko da druga smart nova jesam ja. 
Gdi bi me imala svaki cas sliditi, 

To biezi od mene sto moze na sviti. 
Za drugi mnim uzrok nebiega sve takoj, 

Neg svedjer, 'er sumnji u misli u svojoj, 
Da ju ja neotruju kroz moju zlu rami, 

Ter ona jur umre, a ja smart ostanu. 



_184_ 
251. 

Bivsi smart jedna vlas poslana od sgara, 

Da svaku na svit stvar umarlu umara. 
Konac jur zivota nasega ki Lrati, 

[Nikada na molbe neprodlji ni skrati. 
Biezi ju svaki blag, koi se veseli, 

A tuzan nesreean sve iste i zeli. 
Tim tomu, ki pa ti protivnu hudu ces, 

Cini se da gluha i niema veimi jes. 
A tomu vidi se, u dobru ki slove, 

Da nagli proc redu jos gdi 'e nezove. 

252. 

Cim misli me znanu njih milu stvar zude, 

Dvi stvari, obie dvi prem sasina prihude, 
U sarcu mom cine boj zestok nepristav, 

Me parsi za polje njih hudo voljno obrav. 
Jedna njih htinje jes, koje me sve sili, 

Da se me tuge vaj bude rit nemili. 
A drugo razlog prav svim protiv hotinju, 

Ki mi stat vik neda u tomu zivinju, 
Ter svedjer jezik moj uzdarze, da riti 

Nebude jadni vaj, ki patim na sviti. 
Tako ti moja zled, koj lika nevime, 

Jur malo po malo pod zemlju vodi me. 

253. 

Priatelju svomu Vlaliu li. Bunicu, ki s nji- 
m e u kuci sfase. 

Svit je ovi razliki : tko poje, tko cvili, 

Tko gre zled da stvara, tko milos da dili; 

Tko cini zapovid, tko bolan sve boli, 

Tko gleda, tko ide, tko grede, tko moli ; 



135 



Tko uci, tko pise, tko govor tih zori, 

Tko ljubav nemilu zaludu sve dvori; 
Tko je vesel, tko je rad, tko vedjer zle volje, 

Tko s luge protivne sve pati nevolje ; 
Tko psuje, tko vika, tko grisi, tko kara, 

Tko yili svojojzi za milos domara; 
Tko slazi, tko uzlazi, tko nista netvnri, 

Tko zledi svojome drugoga sve kori ; 
Tko ide dobro cin't, tko zledi stvarati, 

Uziva hud clovik, a mudar sve pati. 
Tim slas, ku priat moz', uziva j na svit saj, 

Pokoli meu ljudi taka je obicaj. 

254. 

Sviet daje ljuvenim. kakve vile sluiH 
imaju. 

Sir se svak podlozan bit yili na svitu, 

Koja se jes rodil' u sianu cestitu. 
'Er ljubav izvarsna tuj s vedjer pribiva, 

Ka eini sluzi svom sladak mir da uziva. 
Blazeni clovik taj, ki e drag vili toj, 

Ka pa tit dvoranu svom neda zal pokoj 
Jos da se vik na stvcr nebude iziti, 

Istom je divna slvar ljubljen bit na sviti. 

255. 

Razgovor § Cerberom duse strazni- 
kom od pakla. 

D. Molju te sada ja s velikom ljubavi, 
Otvor mi tva vrata, Cerbaru troglavi. 

C. Tako se neulazi u strane u ove, 
Reci mi ti tko si, kak ime tve slove? 



136 



D. O jaki straznice, znaj dobro svis tvoja ; 

Nevoljna osudna 'er dusa jesam ja. 
G. Da sto cin't gres amo, moguci na sviti 

Meu zivim veselo zivot Ivoj voditi? 
D. Grem doli, za moci pocinut daj malo 

Oda zla jadnoga, ko me je skoncalo. 

C. Hoti mi jos zatim poredom sad riti, 
Ki zivot jes bio goru tvoj na sviti? 

D. Verno plam ljuveni ja sluzih i Ijubih, 
Kime se na napokon nevoljno izgubib. 

C. Vrati se na svit taj odovle za tvoj lik, 
'Er ovdi neulazi tko nosi oganj vik. 

D. Ter sto cu Boga rad, reci mi, ciniti, 
Kad gori opcta budu se vratiti. 

G Pocni opet iz nova vernie ljubiti, 

'Er pravo ljubljen znaj ti hoces tuj biti. 

D. Nece mi toj nistar pomoci, dobro znam, 
'Ei* ona neharna milosti neima plam. 

C. Cin 1 da joj ti reces u tuzan lip govor, 
Kako te odovla izagnah ja nadvor. 

D. Stvorit cu sto velis, nu sumnju da gore 
Biti ce posledjne neg pai*ve pokore. 

C. Toli te nebi htil Ijubiti po sreci, 
Protiv njoj razgnjiv se svako zlo zeleci. 

D. Nebtec me, reci mi, nikako Ijubiti, 
Hoc li me u nuti a upustit otiti ? 

C. Na viecne sve stvari kunu t' se i obitam. 
Da te cu upustit nenosec s tobom plam. 

956. 

Ptice se mahnite sovome rugaju, 

Kak one ke himbe od svita neznaju. 

A ona razumna pusta se rugati, 

Za moc pak zlo jutro gore im podati. 

I cime okolo glave nje lietaju, 

Slobodu to vecu svaki cas primaju. 



137 



I u toj slobodi dotle ih tovi, 

Dokle ih svih veskom napokon ulovi. 

257. 

Sagradih jedan lip u polju perivoj, 

U koi nasadh od dubija svaki broj. 
Uciniv na sridini kladenac jedan lip, 

Da bude polivav gojit ga svaki hip. 
Voce mi uzdraste i mio plod ucini, 

Ki tugu svu moju svom casti zamini. 
Ja ki bih gospodar nehtih ga ticati, 

Go'ec se tako njim ocim ga gledati. 
A jedan tudjinin pak dodje, ki meni 

Porazi i obra taj vas plod zudjeni. 

25§. 

Ljubim te velmi ja, toliko, toliko, 

A da me pitas ti, koliko, koliko. 
Tisucu krat vece neg zivot moj i dusu, 

Ku zelju svaki cas s tvojime da sdruzu. 
Da bih bil u raju bez tebe svet, prisvet, 

Dosal bih rad tebe na saj svit naglo opet. 
A mene ti malo ni vele ljubiti, 

Nehoces za pri me u tugah sgubiti. 

359. 

Sve moje imanje i blago na svieti, 

Da ti hoc, moglo bi tve sasma sad biti. 
Tvoj mi ukras zadava odvece zestok rat, 

Zato me ti vidis prohodit cestokrat. 
Veci trud ja patim kroz muku ljuvenu, 

IN eg duse ke stoje u ognju pakl jenu. 
Vece bih bil vesel, neg da imam vas saj svit, 

Da tugam mojima hoc malo razumit. 



138 



260. 

Nemoj se cuditi, ako te nikadar 

Ja pufem negledani, ni velim koju stvar. 
Nescieni, da te sam pozabil ja zaloj, 

Ku ljubim svim vece nego li zivot moj. 
Znaj, nimu i slipu triba je bit danas, 

Za tebe postenu nezgubit vridriu cas. 
Tako gre clovik znan kroz dielo Ijuveno, 

Cinjenja sva cinec potajom skroveno. 

261. 

Dievojka, kii mladae privari, odgovara 
kad jii lioti ubiti. 

Ptica ka svtid leti slobodno po sviti, 

Hitra ju privara od love a uhiti. 
A hart barz upaziv u lugu kosutu 

Sprida joj priteksi zada joj smart ljutu. 
1 ribu, ka plie po morskoj dubini, 

Hitros je clovika napokon prihirii. 
A mlada ja luda dievojka izbrana, 

S tisuc himbenih privarah varana. 
Za mirima svedjer u kuci stojeci, 

Mislite, mogoh li i kako uteci ? 

362. 

Tamnica ni odar ni'esu, ki znat daju, 

Ki se nam priatelji dobri zvat imaju. 
'Er jes taj, ki tugom bolit se mom veli, 

A paka u sarcu raclo se veseli. 
Svak druga danaska nastoji da vara, 

I toli svit je pun himbenih privara 1 , 
Da samu cloviku bolje je stojati, 

Neg sto zlih priateljah uza se imati. 



139 



263. 

Sto bi imal mukat vo i plakat na svit saj, 

To kola skripaju za njegov veci vaj. 
Zdralovi mnokrat nam za vecu dat biedu,, 

Kriekaju, kad nasa sva sieva izjedu. 
iXa vrilu vuk pie, a paka govori : 

»Ovca mi kladenac \ 7 as muian satvori.« 
Ja tvu cud poznavsi velmi se veselini, 

'Er ti se nikako vec priatelj nevelim. 

264. 

U ruci tko darzi od pravde vriedni mac, 

Vece krat pogleda na milos i na plac. 
Silec se krivnika sve dobro vladati. 

Za njemu nepravu pedepse nedati. 
Protivoo ti cinis dat pomoc nehteci 

Menij ki vas umrih tvu. milos zeleci. 
Podobno ni'e znaj, za tvoju tuj lipos, 

Oholos zestoka i huda nemilos. 

265. 

Ljubav me siluje, i veli naprid proc, 

'Er cu t' cas i'dobit veliku cinit doc. 
Zasve ti da patis velike sad muke, 

Nikako znani trud nepusti iz rake. 
'Er za te satvari svud cine clovika, 

Ki trudec ostine, da place do vika. 
Od muke zle umre s velikom necasti. 

Tko pocet cin pusti zeleci stat u lasti. 
A tko trud sve tvori sarcome tvardime, 

Yazda pak drag pokoj on ima na vrime. 
Zatoj te ja necu nikako ostavit, 

Da bih se joste znal zivotom rastavit. 



140 



366. 

Kaie koliko je laziva priazan od ljudili 
danasnjili. 

Tko hoce u miru provodit zivot svoj, 

Od priatelj danasnjih dalece svedjer stoj. 
'Er oni dotole ljube te i zele, 

Dokoli srecome tvojom se vesele. 
A kad pak u sreci tvoj vide prominu, 

I oni tad za'edno s njom jednaga poginii. 
Sviet je ovi, na nieki dosao nacin sad, 

Da u medu sve taji niekoji zestok jad. 

367. 

Eako dusa pokoja ni u com neitna. 

i v. 

Zivot nas, ki na svit podlozan jes sreci, 

Iz zelje u zelju sve grede hodeci. 
Sad zudim jednu stvar, za drugom sad grem vruc, 

Nikako nac zelju najzadnju ncmoguc. 
S novima sve mislini moreci mu pamet, 

Ka nevi u niccm mira nac ni uzet. 
Tac na svit zeljami svarhu dat nehteci, 

Umre se u zeljah svaki cas zeleci. 

36$. 

Mnogo sam godistah mir iskal na svit saj, 

Scieneci moc ga nac za skratit moj hud vaj. 
I gdi mnjah veci mir iznaci za duh moj, 

Tu nadjoh veci Irud i veci nepokoj. 
I pokli nacine sve hotieh skusiti, 

Neostaviv satvari, koja jes na sviti, 
Jedan mir u svemu iznadjoh ovi sam. 

Za istinu znat, 'er vik pocinut neimam. 



141 



JS69. 

Pokoli nemoze ni pamet ni jezik 

U tuzi ljuveni podoban naci lik; 
Ni dvoja studenca, iz ocih ka teku, 

Sgasnut plam u komu parsi se me peku ; 
Ni moze vik viera kroz dvorbu i sluzbu 

Iz sarca dignuti jad, cemer i tuzbu: 
Mnju, da prav jedan gnjiv moc ce ucin't tolikoj, 

Da zivot ali plac skrati se hudi moj. 

Rug* zliin zenaiii. 

' t i 

Tva druzba prihuda, koju si stvorila, 

Oda zla od tvoga uzrok je sva bila. 
Rih ti ja video te, ne na zlo t' naslutit, 

'Er se med ima tvoj zlim jadom zamulit, 
Ma buduc plaha ti nehti me slisati, 

Hoteci tve volje u svemu tier ati : 
Ti s' uzrok saraa bil' od tve te nevolje, 

Placi ju sama ti 3 kako znas da 'e bolje 

IJ iste. 

-* 

Da ja znam 3 'er ono sto ricmi ti kazes, 

U sarcu da tvom pak dielome nelazes, 
Rekal bih mom sarcu, da se sve postavi 

U plamen privruci od gorke ljubavi : 
Ma cica 'er nieki na lieu kazes raj, 

A u sarcu pak imas pakljeni zestok vaj, 
Razlog me siluje, pedjepse i kara, 

Da budem dalek it od tvojih privara\ 



142 



2T2. 
U iste. 

zviri zestoka, hoti mi sad pravit, 

Za ku stvar tvoja ces hoti me ostavit ? 
Sto malo ja podjoh u tudju van stranu, 

Tvii ljubav darova drugomu dvoranu. 
Rec mi jos, s tizime za tvoja taj dila, 

Ku s 1 koris napokon veliku dobila ? 
Tamnico pritamna brini se, ter brini, 

'Er luda na zlatu. olovo promini. 

2T3. 

Istiem. 

Molih se Ljubavi, i cini meni doc 

Sarce me, ko stase s tobome dan i noc, 

1 do bra hocu mu ja sada dvas vece, 
Gdi tebi jur dobra nikako vec nece. 

Cinec mi vidieti cinjenja kroz svoja, 

Da ona vec ni'esi ti, ku niekad seienjah ja. 

Ter cuju. u meni sad rados ja velju, 
Stojeci svaki dan u dragu veselju. 

Gdi nidna tvoja stvar vec draga ni meni, 
Marzeci na tebe kao na gnjiv pakljeni. 

274. 

Istiem. 

Sve one misli, ke u sarcu darzah ja, 
Ucinih da podju od mene dalek tja. 

Vec s onim ognjenim nestoju zeljami, 
Ni obraz polivam groznima suzami. 

Sve tuge i muke i hude zalosti 
Opet se svarnuse u mile radosti. 



143 



Stavih se gledati, koja je tva vira, 
I vidih da drugi me voce obira, 

Tim sada pravlju ti, cin sto ti 'e od volje, 
A ja cli iskati toj, sto mnim da je bolje. 

'Er voce toj tamno moze se svim zvati, 
K6 rukah velik broj gre ratno sve brati. 

Istiem. 

Jur se plam zagasnu vas u tebi ljuveni, 

Svenuse t 1 sva cvitja i venci zeleni. 
Sunce ide u zapad, vece dan nesviti, 

Dospiese sve piesni tvoje se na sviti. 
Prisladko pojanje od pticah sve prodje, 

Minu tja lietnji hlad, a zima zla dodje. 
S dubja ti sve listje htie nica padnuti, 

Kladenac smarze t 1 se, a voda zamuti. 
Na sladku tvu rados zlo pride garcilo, 

Koje te potamni odvece nemilo. 
Yece nis' u scieni, koj niekncl ti bise, 

Kad no se proc sluzbi mojojzi gnjivise. 
A toj sud pravedni znaj hoce Ljubavi, 

Da oholos liepotom dugo se neslavi. 

Istiem. 

Nemoj se sad cinit toliko izbrana, 

Kako tad, kad no me darzase svezana. 
Prodjose plameni i striele ljuvene, 

Ke muke tolikoj dase mi pakljene. 
Ter koli niekada, kadno me morase, 

'Er te ljubljah ja, sarcna se cinjase : 
Toliko q sad mucna i gnjivna znaj biti, 

Vedeci 'ere te nehocu ljubiti. 



144 



277. 

Cuj svak stvar, ka milim sgodi se u viku : 

Lietnji dan jednom ja setav sara uz riku 
Upazih gorsku yi\\ gdi gola i bosa 

Poje tac idjase s viencome varh kosa 1 : 
»Sad mlieko na parsih gdi mi trud posila, 

Da cedo ko imam voljno bi dojila.« 
Cuvsi ja gizdava sto veli taj vila, 

Koja je liepotom sve vile dobila, 
Jur kako milostiv mladac, ki patiti 

NemogUj da nitko zlo ima na sviti, 
Vas smutjen milostju otidoh naglo k njoj, 

Ma me sram srete sprid, ter smutih razom moj. 
Nu paka vargsi slid, stah blize kon vile, 

Ter usli me ponih na parsi nje bile. 
Pocinuv na svarsi rece mi ka zatoj : 

O vridni varhu svih, pastiru dragi moj, 
Tobom se ma mlados sad slavi i dici, 

'Er meni taj se lik priklada i slici. 

278. 

Plasiu od tebe vidil sam gdi stvore, 

Pitomu jednu zvir, ka divlja sred gore, 
Vidil sam sred rike uhitit tekuce 

Ribu, ka hino gre dno vode pliuce. 
I pticu, ka led po vis njoj visini, 

Vidil sam gdi lovac privarom prihini, 
Hod takoj divjajuc, jos ti ce za mir moj 

Zedja, trud i umor utazit taj slup tvoj. 
Pace cu vecu rit : sve sto se plasis vec, 

To ces pri prid stup moj umorna trudna lec. 
Yiruj mi, ako te u lugu jednome 

Zatekoh, zdrilo ti zagradih dracome, 
Da izil van vec nemoz, bez moje vik volje 

Rom stvari utazit me cu sve nevolje. 



145 



Istiem. 

Na svitu stvar ovu svi ljudi poznaju, 

Da tvardje plav stoji s dva cela na kraju. 
Putnik, ki o jednoj kosulji sve stoji, 

Njegova put cista nigda se nebroji. 
Zemlja se odiva razlicima cviti, 

A dobro ni ruho svedj jedno nositi. 
I pcele, ke zude sladki med iskati, 

Na bilju jednomu nehoce stojati. 
Vilo ti, kii oci vece me nezele, 

Sto hocu rit ovo, neg ono sto vele : 
Svi tuzec ljuveni u mukah dni traju, 

Ki na svit razlike ljubavi neimaju. 

2§0. 

O vilo stvorena za moj plam goruci, 

Prodje tja vrieme onoj, kad te idjah istuci, 
Prodje mi sva boles, prodje mi vas poraz, 

Neidu vec oci me placuci svaki cas. 
Lez' ter spi bez misli, vec tuge neimam, 

Neistu, ni prosu, ni za te vec pitam. 
Ljubav me slobodi, ter vesel sad stoju, 

'Er nisam, kako bih, zapovid na tvoju. 

Odg-ovor gospojin. 

Ako bih stvorna ja za tvoj plam goruci, 
Ti rodjen bi takog za it me svud istuci. 

Toj hinis veleci, da t' minu vas poraz, 
A gres sad vec neg vik placuci svaki cas. 

Ja lje spim bez misli, ter tuge neimam, 
'Er vadju od tebe, sto hocu i pitam. 

10 



146 



INi'esi se slobodib vesela ja stoju 3 

Bil si vik i bit ces zapovid na moju. 

Sladki san me oci kad uzme jur sebi, 

Ter sarce me podje od mene a k tebi. 
Yazel bih, da tvoje tad dodje znaj k meni, 

Za trudu dati lik u zelji ljuveni. 
Tac sarce me cinil ljubit bi ures tvoj, 

A tve toj studeao plam bi vas sgasnul moj, 
Ter bih ti dal uzrok, da budes poznati 

Me tuge, ke sarce nevoljno sve pati. 

2§3. 

Od gospoje* Koja spase. 

Stisknuvsi tihi san dvi zvizde ljuvene, 

Lako van posilju sve plame ognjene. 
Ki race tolikoj, krepki se velrni rec, 

Da od njih najmanji mogal bi svit uzec. 
Pokoli jedini angjelski nje ukras 

Kada spi toliku veliku ima vlas : 
§to bi bdec i hodec mislite stvorila, 

Kad plamen kako stril iz ocih posila ? 

2§4. 

Slasti ma, rad koje zivot moj umira, 

Umira, 'er s tobom sve stoji nes 7 ira. 
Nevira stvara mi veliko zelinje, 

Zelinje, koje mi prikraca zivinje. 
Zivinje, ko pati sve jadne nevolje, 

Nevolje, rad kojih umrit bi dvas bolje. 
Bolje svim, 'er tko mre i svarsi dni svoje, 

Svoje misli u tuzi vec viku nestoje. 



147 



a§5. 

Vlaliu Bunicu. 

Tko Tele o smarti sve raisli na svit saj 

Bolec se, gdi nanii sve stvara zestok vaj. 
Neuziva zivota, ni cuje 3 ni kusa, 

Pace ga prie reda smarti zlom sadruza. 
Hocu da misli se koli 'e podobno, 

Za paka nedoci na zlo ono viekovno. 
Svakomu pak veljuj da ije i pije 

Uziva, veseli, raduje i smije. 

Kada prav i vieran sluga se postavi 

Sluzit gospodara s velikom ljubavi, 
Za dvorbu napokon izdvori on platu 

U cem god, ako ne u srebru ni u zlatu. 
A raeni protivno s tobome sgodi se, 

Ter sarce u tuzi velmi zlo boli se. 
Sluzim te i ljubim i davam sto mogu, 

I nee' mi milosti ukazat nebogu ! 

Spravih se Tece krat za tebi izriti 

Boles raii, ka jadno cini me sve mriti. 
A netom me oci kon sebe nazre te, 

On cas se ma pamet u misleh zamete. 
Jezik se zaveze, a lice poblidi, 

Kako da nieka zled sarce mi uvridi. 
Tako t' se odiljam, nemoguc rec ino, 

?sego li: Mir s tobom, me dobro jedino ! 
Ovo t' je cudna stvar, gdi moj a meni, 

INehoce dat pomoc u muci ljuveni. 



148 



ass. 

Sarcan gnjiv pravo ni da kaze ures tvoj 

Proc tomu, ki ljubi vierno te tolikoj. 
Kriv tomu niesam ja, nego li tva lipos, 

U koju Bog stavi ljuvenu svii kripos. 
Kako hoc da tebe nebudu ljubiti, 

Ako si ti tako ocima viditi, 
Da vece neg blazen scieni se i pravi 

Taj, koi uzdise za tvojom ljubavi? 
Toli se tva lipos sve gnjiva neredno, 

Scienec, da neljubim sarcem te pravedno : 
Kad dodju prida te, razmisljaj i gleda 

Cine me, i obraz i rieci bez reda. 
Moci ces ti tada pravedno poznati, 

Koliko tva lipos hoti me skoncati. 
Ki veran u svemu biti ee vik sluga, 

Dokle slril ljubavi uzbude za druga. 
Tim pravo ni, toga da nezri tva vira, 

Za tobom ki cvili, uzdise i umira. 

Ka pravda jes ovo od moci ljuvene, 

Da ljabim jednu stvar, ka hoce zlo mene ? 
Sam isti ja priam zled na me hotinje, 

S rnojome stetome zlo slidec zelinje. 
Buduci Slobodan, voljno se daju ja 

Za roba, da sluzim godista sva moja. 
O muko zestoka, koi je razlog toj, 

Da ljubec sve zivu u muci pakljenoj ? 
A paka neljubec stvar, koju sve stujem, 

Tisucu da smartih u sarcu mom cujem ? 

290. 

Na tu sam zled dosal, 'er ako cviliti 
Hocu ja, nehoce suze me sdruziii 



149 

A da bih plac imal, plakal bih tolikoj, 
Dokle bih prikratil jadovni zivot moj. 

Scienju ja, da muka, ku sarce me pati, 
Za vecu mu boles cini ih lipsati. 

Oh tuzna nacina od tuge na sviti, 
Tuziti svaki cas, i nemoc suziti ! 

LJuveni su vazda u siimiiji. 

Ljuveni nevoljnikj kad dobro zudjeno 

Bude stec, ter zivi u slasti ljuveno 
Scineci pocinut od muke i truda„ 

Koi mu jes zadaP boljezan prihuda, 
Ges 3 koja ni'ednu stvar u dugo nezdarzi, 

On cas mu tuj rados placem zlim savarsi. 
Stavi mu u sarce studenu sumnju onu, 

Kora pokoj i slasti ljuvene sve tonu. 
Ocima ter svojim nedava vec vire, 

Zasve da sa svieh stran pomnjivo pozire. 
I meni jao sade zled od te nevolje 

Dodje^ ka kroz nje vaj sarce mi sve kolje, 
A dusu umara sa zlima tugami, 

'Er cim lip ja nosim na ruci drag kami, 
Cini se sve meni u sumnji bez reda 3 

Da mi ga svak grabi, tkogod nanj pogleda. 

Sve vidis patiti zestoke nesrece 

Jednoga vaj roba, slobode ki nece. 

I nidne milosti njegovim tugami 
Neimas, stojeci jakino tvard kami. 

Nemoze govorit, ni dobro pisati. 
Ako mu pomoci nebudes ke dati. 



150 



Ar vez hud ljuveni, s kim pati sve muke, 
Darzi mu zavezan i jezik i ruke. 

293. 

Sama noc dobro zna, u kom sam tuzenju, 

Za sve 'er se kazu rad proc raomu hotie 
Hanibal smih stvori zlovoljan u tuzi, 

Kad skusi, da njemu dobise boj druzi. 
A Cezar kad vidi Pompeovu glavu, 

Proplaka sakrivsi veselje i slavu. 
Tim ako ja vesel kadgod sam na svit saj, 

Toj cinju za skritit' me tuge hudi vaj. 

394. 

Jaoh, tko bi ikad mnil 3 da oci dvi ljuvene 

Sve cine u tuzi ziviti vaj mene? 
I sto vec lipse su, to veci zadaju 

Uzrok mi, da misli me sarce skoncaju. 
Ovo su oci one, koje sam upisal 

U sarce, u dusu, u pamet i misal. 
Oci me pridrage vesele i mile, 

Ke dusu sarcome radosno sve dile. 
O oci, oci ne, neg sunce s nebesa', 

Kime se svit ovi radosno uresa ; 
Oci, ke za zvizde na zemlji svak broji, 

Medne, mile, drage, s kim rados sva stoji 
Oci, me ufanje i moja radosti 5 

Re mi ste drag pokoj u svakoj zalosli, 
Cinite, da vasa jedina lipota 

Smart hudu zasloni od moga zivoti. 

295. 

iNarav trud i misal i pamet svu stavi, 
Hoteci satvorit tvoj ures gizdavi. 

U listu jednomu vas izgled ucini, 
Iz koga pak ize tvoj ures jedini. 



151 

Ki kadgod gledam ja misleci sobom sam, 
U njemu Jipotu izvarsnu naziram. 

Samo ti stvar jednu, vidju ka t' zlo stoji, 
Koja se odvece prem sasraa z!a broji. 

U parseh 'er darzi tva lipos ljuvena, 
Sarce ne od puti neg tvarda kamena. 

296. 

U uzlu jednomu od zlata izbrana 

Tva ljubka ljuvezan darzi me svezana. 
Ter se vec nebojim ni strasim nesrece, 

Ka svoj jad na vridnih cestokrat it mece. 
Tvoi lipi nacini i diela s hitrosti 

Cine mi toliko velike silosti. 
'Er na smart tebe rad da idu, dobro znaj, 

Mnir bi se jur meni, da gredu goru u raj 

397. 

Nesreca, koja se sadruzi s Ljubavi, 

U meni svoja zla sva sasma postavi. 
Ter kad bi hotila opet me vn'djati, 

Vec tuge nebi imal' za mod mi zled dati. 
Ja zatoj uzimam velika veselja 

Videci, da na zlu najzadnjem jesam ja. 
Ter u toj radosti vazel bih umriti, 

Nu smarti nesmiem od straha zeliti ; 
'Er kad bi mnju znala, da mi ce mir stvorit, 

Nikako hotila nebi me umorit. 

S9S. 

Yece krat na gori vidju oganj goriti, 
Nu zledi nemoze viku mi stvoriti. 

A tvoj plam, ki sarce sve moje obtece, 
Toliko gori me veoma s dalece : 

Da mnokrat bojim se, da nebi, vaj meni, 
Smart /adal u gnjivu taj plamen ljuveni. 



152 

A kad pak na blizu budu ti gdi static 
Opet mi zdravje se minuto povrati. 

Tako ti, mnju, za zled mu viecnu stvoriti, 
Ni me hoc ugasit, ni mi das sgoriti. 

290. 

Ti kazes u sverau, da dobro hoc meni, 

A te tve ljubavi sve su var himbeni. 
Toj se tve hotinje dobro vik nebroji, 

Ar ljubav sve druga u sarcu tvom stoji. 
Molju te, me zledi bolesne prikrati, 

I slobod zgubljenu opet mi povrati. 
'Er sarce zalosti velike sve prima, 

Siuziti gdi milos njemu se neima. 

300. 

Svaka zvir zestoka, ka god jes pod nebi, 

Po niekoj naravi, ku ima u sebi, 
Dobro i zlo poznava : ter kada upazi, 

Da joj zled tko dava, on cas ga porazi. 
Kada li pak vidi dvorit se s ljubavi, 

Pitoma stvori se, svu divjac ostavi. 
A ti, ka s' razlozna, koliko vece ja 

Ljubim te, toliko kazes se gorcia. 

301. 

J e clii o in it, ki pitase jeii ljubav bog. 

Sto je ino ljuvezan, neg jedna na sviti 

Slas mila, ku bude rada svis stvoriti. 
Misao od jedne satvari, hotij znat, 

Ku oko upazi, a sarce huT bi imat. 
Ter tomu budes se u sluztvo podati, 

Koga ti za roba nebi uzel imati. 
Izgovor to je nje, tako ju moz riti, 

A nije bozica ni toj bog na sviti. 



153 



302. 

Blazeni vi sliepi, koji nevidite 

Liposti od vilah, ni ih manje zelite. 
Blazeni vi gluhi, kim cut ni dana vlas 

Od zenah nemilih otrovni hudi glas. 
Blazeni vi nimi, ki rieci neimate, 

Ter manje sve muke na svitu kusate. 
Blazeni vi martvi, ki ljubav nezrite, 

'Er svedjer u zemlji pokojno lezite. 

303. 

Razgovor u tuzi cloviku. 

Clovice, zivot tvoj nedarzi u vaju, 

'Er stvari sve na svit promienu imaju. 
Zivota cim konac nasega se prede, 

Okolis od srece u okolo sve grede. 
Nebo se nevarti na nase hotinje, 

Ni moze doc na stvor sve nase zelinje. 
Ces silom svojome sto hoce sve cini 

Jak vihar od listja u gustoj planini. 
Kako noc za dnevi izlazi i hodi, 

Tako jur huda zgod za ugodnom dohodi. 
Nalicje sve ima svaka stvar na sviti : 

Ki se lip prem zatoj moze zvat i riti? 
Nescin 1 se samo ti nesrecan i tuzan, 

Na svitu ovomu svietuje svak suzan. 
Yidj sarca sva ljudska, ki zivuc dni traju,] 

U sebi sva svoju slas i garkos imaju. 
Zivote sve ljudske uzmi sve, i njih ces, 

.ledan dan nec 1 im nac, da sasma svital jes. 

304. 

Plav morska, svaki cas po moru koja gre, 
Istom je jedan dan val morski prozdere. 



154 



Ovca, ka iz stada iz svoga izlazi, 

Barzo se vuk njome iz skrova zajazi. 
Oda ckla jedan sud, ki cesto putuje 

Na kladenc studeni, barzo se jur skuje. 
A tko gre bosonog, gdi draca sve nikne, 

Trieba je napokon, oboden da vikne. 
Sto hocu rit ovo, nehocu sad riti 

Za s tuge nebiti komu god na sviti. 

305. 

Rad muke, ku svak cas stvara gnjiv ljuveni, 

Toliko velik evil ja paiirii u meni, 
Da malo po malo sve zivot prinosim 

Smarii, ku toliko ja rado tad prosim. 
I kad se na blizu upazim od smarti, 

Kom tuge sve moje uzufam satarti, 
Toliko velika dodje mi tad rados, 

Da proc mom hotinju ozivi ma mlados. 

a©o. 

Sto je dobra priazan, da mene tko pita, 

Rekal bib, nadbodi sve blago od svita ; 
'Er sebe nestedi ni ob dan ni ob noc, 

Gdi god zna da moze priatelju dat pomoc. 
I kad se s nezgode koja zled uprici, 

U miesio pomoci nedava on rici. 
I vieran biv vazda sarcano tac ljubi. 

Da mnokrat i glavu za druga izgubi. 
Blazen se moze rit clovik taj na sviti, 

Ki bude priaielja takoga dobiti. 

Kad jucer sred kola vesela pojase, 

Toliko draga se i mila vidjase, 
Da sve vilj ke ondi uza te stojabu, 

Yeliku zavidos tvoj dici nosahu. 



155 



I tako pak ljubko ocima gledase, 

Da ljudem sladku smart bez truda davase. 
Gdi video hitrine, kom ctise tva mlados, 

Svak ovuj ric rece jednaga za rados : 
Da bi isli kao niekad bozi sad po sviti, 

Mogla bi svih ova u robstvo staviti. 

Ufeogra oliolu. 

Lexandar, koi bi car i kralj od svita, 

I koga svakoi jezik sad pocita, 
Svom vojskom oruznom niekada hodeci, 

Iznac kraj i celo od zemlje zeleci. 
Snig ga, led i zima tolika zamete, 

Da primi toga rad nemale on stete. 
INapokon dosadsi na 'edan stan u noci^ 

Poce se griatij pocinut za moci. 
1 tako griuc se vojnika upazi, 

Od zime gdi jedva k slanu torn prilazi. 
S miesta se podize i njega postavi 

Na miesto na svoje s velikom ljubavi, 
Znajuci koliko vriedna je velmi stvar 3 

I manjim od sebe stvorili cas i har. 
A ti jur u kuci tudjojzi videci 

Jednoga uboga uza te siedecij 
Ne samo toga rad gnjivno se razsardi, 

Ma nu jos nemilo njega tuj pogardi. 
Kako to ucini, nu malo razmisli, 

Ako t' urn sve nisu tamnosti pritisli ? 
Neznas li, na ohola 'er zemlja sva vice, 

A glavu priklonu ni ostar mac nesice ? 
Neznas li^ 'er ove tri stvari odvece 

I Bogu i ljudem velmi su marzece: 
Bogatac lakomac, star clovik ki bludi, 

I ubog potreban ohole zle cudi? 



156 



Neznas li, s neba sgar 'er za tu oholas 
Najlipse stvorenje varze Bog u propas. 

Drugo t 1 sad nevelju, niti cu vee riti, 
Za s tobom u rici borec se nepriti. 

3O0. 

Nebi li sreco ti, koja mi hti riti : 

Stavi se ovu vil ljuveno sliditi ; 
Ja ti cu poirebnu u svemu dat pomoc, 

Kako ces zelji toj u skoro na varh doc? 
Zasto me pak srico zlo izda ovakoj, 

Cineci mi sluzit man u muci ljuvenoj ? 
Velmi vaj ljubih ja nje dike ljuvene, 

A ona viditi nemoze vik mene. 
Da mi te j 1 u rukah o sreco imati, 

Koli bih zlom smarti cinil te skoncati! 
Cinil bih da vece na s villi do vika, 

Necinis zuditi u zelji clovika ! 

3IO. 

Vidju, sto jezikah gdi name zlo prave 

Zeleci da pustu tve dike gizdave. 
A ja njih nemilu videci nenavis, 

Silujem sto mogu najvece moju svis. 
Da mi je tvii lipos to vece ljubiti, 

Za gori moc poraz stvorit im na sviti. 
'Er ljubav kad krepka nosi se i cini, 

Zivot, cas ni blago nisto se nescini. 

311. 

Tko nije pediepsan za svii zled kroz ljubav, 
Mnome se pediepsi, gdi sve mrem nepristav. 

Zled kad se satvori cloviku na svit saj, 
Po stvoru vec dignut nemoze taj svoj vaj. 

Tim vi, kim dano jes radosno ziviti, 
Nastojte u stanju tomu se shraniti, 



157 



Da paka kad koga budete zgubiti, 
Yi silni ni'este sve placom ga zeliti. 

312. 

Ljubav, ka mocna se toliko govori, 

Sve visnje bogove u zviri cin't stvori. 
I dusam svim mudrim, koje su na svit saj, 

Ucini, da pate u sarcu nje hud vaj. 
A ova vil, u kojoj liposti vide se 

Tolike, da stvori svi na svit cude se, 
Toj jakoj ljubavi, s koje se sva gube, 

Sgasnu plam, luk skarsi, a krila oskube. 

313. 

Kakono vi pcele idete sve med taj 

Za druzih zbirati po cvitju na svit saj ; 
I kako vi carvi na listju sve novu 

Za druzih snujete tuj zlalu osnovu ; 
I kako vi ovee, ke gorom hodite, 

Sve vunu i mliko za druzih nosite; 
I kako vi jaki volovi cim grete, 

Pritvardu zemlju tu za druzih orete: 
Tako me jur misli trud velik stvorise, 

A druzi moju slas, ku cekah, dobise. 

314. 

Pokoli ma mlados nevoljno sve tuzi, 

Vazel bih da me smart s martvime sadruzi. 
Ufanje radosti vece mi nedava, 

A huda nesreca tako me skoncava, 
Da vazda ki god nov jad, ki se neprosi, 

Sarce me RANJENO za patit podnosi. 
I zalo dalece sve biezi od mene 

Gluha smart, ka je lik od zelje ljuvene. 
Ma nje moc, tolikoj ka mnokrat jes harla, 

Doci ce jedan dan, ako ni umarla. 



158 



315. 

Kaj se kajuci, kajuci kaj se sve, 

Dokoli kajanje mogd cin't misli tve, 
Davat mi svaki cas za viernu mu sluzbu 

Neharne sve tuge, da mi su u druzbu. 
Kaj se sve kajuci, dokli € je lipos taj, 

\Er kaj be u staros nesluze na svit saj. 
Kad zmija iz koze svuce se na sviti, 

Nova se sva bude opeta stvoriti. 
I dubu, kad lieto veselo osvane, 

Listje opet ponovi, koje mu opane. 
Nu kad ti ostaris, sve sto hoc stvarati, 

Nigda se na mlados opeta nevrati. 

316. 

Kad moj plam ljuveni ugasit mogase, 

S koga me jadovno zla muka morase, 
Nehtje mi ni malo li vode podati, 

Za mene u zedji prem sasma skoncati. 
1 voce tvoje toj druzima davase, 

A meni, svedjer je nezrelo, veljase, 
Cinec man na vratih mnokrat mi vikati, 

Na glas moj nehtec se nikako ozvati. 
A dosla sad jesi za kajat zla dila, 

Ucknila s' odvece, 'er me si zgubila. 
Nasal sam ja drugu gospoju od svita, 

Bez trudah tolicih koja me napita. 

Bit. 

Yazel bih bio ja s uzdasim na sviti 
Nevoljni zivot moj, da mogu skratiti, 

Pokli imat razgovor nemogoh u tuzi, 
Ka cini, sarce me da grozno sve suzi ; 

Ali da stat mogu neljubec tvu lipos, 
Ka cutit nemoze ljuvenu vik kripos ; 



159 



Aliti, da tvardos sarca toga tvoga 

Omeksas, za smilit vaj mene neboga ; 
'Er svedjer ja stoju nevoljan, tuzan sam, 

Sricim torn na ustih: Oh da te ja imam! 

31§. 

Jaoh, ovi kako nas sve zivot nas vara, 

A nitko jur nece, da svoj grih pokara. 
Vidimo napokon kroz nasa zivljenja, 

Koli su izprazna sva ljudska misljenja. 
Danaska mi jesmo, a sjutra nismo pak, 

Sunce se Ije krije svaki cas za oblak. 
Ni vece neznamo ni casa ni hipa, 

Kfida ce doc na nas jadovna smart slipa, 
Tim tko se veseli za tudje skoncanje, 

Bolje bi da place sve kasno cekanje. 

319. 

Milan liiikarevicu priaielju i rodjaku svoitiu. 

Oh nemoj toli se nemilo brinuti, 

Ako t' ces milu slas cini tac sginati. 
Nimanje boli se, ni zlovolj tizime, 

Ar zledi sve dize zabitje i vrime. 
Hrabrenos sad ukaz od sarca tvoga ti, 

Neka te svak pozna za mudra na sviti. 
Trieba je pomuci da gredu tuj bolje, 

Gdi vece sgoditi budu se nevolje. 
Znaj pauk 'er trudec li svojoj osnovi, 

Napokon zudjen dom na'edn(3 sgotovi. 
I kad mni pocinut od muke i truda, 

Tad niu opet prispie nesreca prihuda. 
Ar metla, ka mete kucu, u kojoj on grede, 

Sve misli njegove na nisto dovede. 
Nu on znan miesto toj i sviet svoj promini, 

Ter malo po malo opeta dom cini. 



160 



Lastova ptica ona pod strehom tudjome 

Sagradi sve gnjizdo ne s malom mukome. 
I kada scieni plod zudjeni izniti 

Iz jajah, ke bude u gnjizdo staviti, 
Ruka joj protivna od kucne celjadi 

Gnjezdo toj nje milo nemilo razgradi. 
Tuj se ona oddili s tugami cudnime 

Videc se sgubila gnjizdo, plod i vrime. 
Nu iznova s ufanjem opet se priseli., 

I sgradiv gnjizdo toj izme plod ki zeli. 
Pomnjiva pcela jos, koja med a cvitu 

Nahodi obhodec sve strane na svitu. 
Kade ga nakupi i stoji s radosti, 

Scinec trud zaplarit torn cvitnom sladosti, 
Dodje joj, tko joj dim dosadan ucini, 

Tere joj s\u tuj slas zlim jadom zamini. 
Ka joj stvar veliku svim zada boljezan, 

Videci gdi bise nje trudi svi zaman. 
INu ugodiv zloj sreci i hudu vremenu 

Napokon na vrime izme slas zudjenu. 
I ti u tvih nezgodab bti darzat nacin taj 

INikada ufanja nezgubiv na svit saj. 
Ar sreca, u bit ju ka jednom nestoji, 

Josce cin't, da tva ces blaga se svim broj 

3SO. 

Bi li se cin't moglo, da dusa grih tvore 

Neima pak u paklu pravedne pokore ? 
Bi li se cin't moglo, da se snig na gori 

Netopi, sunac zrak kad vruce prigori ? 
Bi li se cin't moglo, sto nigda ni bilo, 

Da budu rike tec opeta na vrilo? 
Bi li se cin't moglo, da ribe iz i ti 

Sve budu na suh kraj, za na njem ziviti. 
Bi li se cin't moglo, clovika neijede 

Da vrime veliko zivieti sve vide ? 



161 



Tako bi moglo se ueinit dobro znaj, 

Da ja sve neljubim Lvu lipos na svit saj. 

321. 

Ostinuv tresem se jakno lis na vitru, 

Kad oci tve vidim, al cujem ric hitru. 
1 kopnec kako snig na suncu ali mraz, 

Blidilom tamnime pokriu moj obraz. 
Ter dusa vaj moja, ka sluzi sve tvojoj, 

IVa konac prit zeli u muci nerednoj. 
Nu toli lice tve obicno milo jes, 

Da sarcu mom skraca svu tugu i boles. 

322. 

Kad ona izide vesela u slavi, 

Koja me liepotom ljuveno zatravi. 
Zamukne svaka stvar, rike se ustave, 

A ptice svakoje treptil se priprave. 
Nu kada besiedec ki govor stat pravi, 

Sva visnja nebesa na nje He ustavi. 
Kad li oci nje svarne, takmenja kojim ni, 

Uzize, umaraj razeinja i kopni. 

323. 

Uzdam se u Boga, da cu jos plavi moj 

Iznac kraj za shranu zudjeni tolikoj. 
Valovmi nece arvit vik morska dubi na, 

Kad godi utazit zla se ce godina. 
Ako me huda ces protivne nesrece 

Ucvili ovakoj zestoko odvece, 
Doci ce jos vrieme, da mi ce obraz svoj 

Ukazat vas vesel u slasti velikoj. 
Nu clovik na svit saj dobit zvat neima se, 

Dokli god nad njime svieee se neugase. 



162 



331. 

Na lipi tvoj pozor, kad tva ces izide, 

Veomi ti vruc plamen na sarce me pride. 
I tvardo tva slika lac se n njem ureza, 

Da slobod sva moju prem sasma zaveza. 
U tvoj toj pameti mnju tada da rece : 

Mladac se sad ovi u ognju zlo pece; 
Poc ga cu jednome ocima smiriti, 

Za cin't pak cim zive smartnoga sve mriti. 

3^5. 

Znale li ljuveni zasto se spovida, 

Da ljubav sve hodi po svitu bez vida ? 
Ja cu vam spovidit, neka toj vi znati 

Budete, za druzim pak inim kazati : 
Zarcuc s njom jednora ja na vile me oc'\ s 

Ke sjahu jak sunce, kad sine s istoci, 
Nje rajskom lipotom kroz pogled taj lipi 

Sarce uze jar meni, a njoj vid zasliepi. 

Hodil sam u vike ovizitn drumom ja, 

I jos cu hoditi godista sva moja. 
Bivsi put obceni, niko mi braniti 

Nemoze, da njime nebudem hoditi. 
IS a vike naucan vuk planinom setaje, 

Sve sto mu vec vikas, sve manje toj liaje. 
Komu li moi hodi mucni su meu vami, 

Neka uzme ter udri glavome o kami ; 
'Er ljubav, kad nosi s tvarde se pozude, 

Nigda se rad straha pustiti nebude. 

Ma mila Laiinka ljubka t 1 se vidjase, 
Uz romon nje mili gdi piesni pojase. 



163 



Piesni one medene, piesni one ljuvene, 
Kima se uzizu i parsi studene. 

Krolome lav bi stal i rike tekuce, 

Da mogu cut jednom nje rici goruce. 

Mogla bi da hoce romonom torn vlasti 
Gin't gorit kamenja i plakat od slasti. 

U polju gdi cvitje razliko sve cvata , 

Biese vil J prostarla jedan vez od zlata,, 
Sakriv ga pod listje s hitrinam cudnime 

Cic bolje da njim lov ucini na yrime. 
Ja velmi zasliepljen ljubavi tadi hip 

Pristupih za ubrat mo 6 ki god tuj cvitak 
I ruku prostrivsi nevidih od kuda, 

Na garlo pade mi taj uza prihuda. 
Ka tvarda bi toli, da nebog nemnju ja 

Moc jc se slobodit godista sva moja. 

Pakao su me parsi, duh sam ja pakljeni, 

1 pravi pakljen plam moj je plam ognjen 
Sve tuzno u meni bez svarhe ja gorim, 

I dusu bez nadbe zestoko sve morim. 
1 nigdar ni mi moc nikako viditi 

Me dobro izvarsno, kim zivem na sviti. 
Samo je u ovomu moj zivot nemili 

S tim dusam razlican, viecni plam ke cvi 
Grisne biv i krive oni tuj pokoru 

Sve pate, a ja prav nepravo sve goru ; 
I svoga stvorca zgar proklinju hip i cas 

Yideci da pate u ognju gork poraz : 
A ja vaj tuj, cic ke bez konca sve garu, 

Hvaleci sve ljubav i sluzim i dvoru. 



164 



330. 

Ako rad tvoga zla gnjiva, ma gospodje, * 

Ucinis zivot moj u pakal da podje, 
Od moje neprave pokore, znaj, imat 

Boiesti necu ja, cim budu dolu stat. 
INi mi ce dat muke taj iskra ognjena, 

Neg ti, ka c 1 za tvoj grih tuj doci sudjena. 
'Er na tve lice toj gledavsi svaki cas, 

PakJjeni pediepsi nece mi dal poraz, 
Samo cu trud ovi imati u tome, 

Sto budu me oci zatvorit jednome. 

331. 

vi svi, ki ovdi slisate sad mene, 

Moj vi sviet cujte se od zelje ljuvene, 
Zac vrime u kratko, svemu biv skoncanjc, 

Obraea sladki smih u gorko plakanje. 
Biezte tja dalece skrovene nje mreze, 

Pri neg vas u tvard svoj zli uzal zaveze. 
'Er ludos ne mala veli se na sviti,, 

Jednoga neharna poc u dvor sluziti, 
Koi sluzi svomu za platu podaje, 

Da zeljno sve cvili u tuzi plakaje. 

33%. 

Kao riba nevista, u moru ka plije, 

It obci za govozdjem, ko pica sakrijc* 

1 kako neznani liepir taj nalice 
Zaradi svietlosti na plamen od svice, 

Od ke vik nece se nikako ostati, 
Dokli se nebude zivotom rastati : 

Tako ja grem shdec tvu lipos jedinu, 

Za sve 'er s nje u jadu neredno sve ginu. 

INi ljubav s kojom se nemoze boj bill, 
O inom neda mi nikako misliti 



165 



Nego li o tebi vilo rajske dike, 

Koj cu bit u svemu veran rob u vike. 

Istoni da kad godi tva me ces pomili, 
Da ma svis u jadu sve tuzec nccvili. 

333. 

Mu ruku svom uzam moja vil ljuvena, 

I vidiv da ledno sva biese studena. 
Rece mi : Biljegu po ovomu sad ja znam, 

*Er sarcu u tvomu nestoji ljuven plam ; 
Zac sarce ni'edan cut u sebi neima, 

Koi van nekaze nadvornim stvarima. 
Ja ino nerieb, nego li. Gospoje, 

Velmi u tern pria var poznanje toj tvoje ; 
Svaki prav ljuveni u trudu ki gine, 

Iz nutra vik gori, a zdvora sve stine. 
Svu snigom goru ja vidil sam skrovenu, 

Iz nutra ka gori u plamu ognjenu. 
Ja takmen onomu kamenu znaj jesam, 

Ki studen zdvora je, a u nutra sve je plam 

334. 

Kad pocnem gledati kon tebe gdigod stav 

Tve lice, u komu kraljuje sve ljubav, 
U zelji umiru, 'er suze, u taj cas 

Iz ocih ke teku, daju mi gork poraz. 
IN a zlatih kad vlasih snig rukah tvib vidim, 

Kopneci kako mraz sve vehnem i blidim. 
Sladke pak rici kad iz ustah tvih cuju, 

U misli ljuvenoj sve cvilec tuguju. 
A oci tve mile, varb zvizdab ke sjaju, 

Yelik trud i boles mom sarcu zadaju. 
'Er bi rek, da jedno sve meni tuj veli : 

Moja te liepota u zeljah sve zeli ; 
Drugo pak mni mi se, da hoce tuj riti : 

Mene rad hocu ti da budes umriti. 



166 



335. 

Pie§an od kola. 

Ah dievojko duso moja, ka mi s 1 smartcu dala, 
Kad zagorjem gredu s tobom stado moje pase, 
Tere vargu na te oko, i ti gledas na me, 
Stvar koja mi sarce zeze ognjenom zeljome. 
I ako te sto zazovu, govor meni dajes, 
Toli t 1 reku, pocekaj me, cekas mene viku. 
I ako pievke stanu pieti 3 i fi ih sa mnom pievas, 
I ako se sto nasmieju, i ti smih satvaras, 
Ako t 1 u cem ljubav kazu. i ti e meni kazes, 
INVedan nacin misli mojoj svud odgovor dajes. 
Nu ako slascu tuj pokonju ja od tebe prasam. 
Na tuj riccu gluha meni on cas se ukazes. 
Ter besiedn hitro moju na drugo izvarnes. 
Nu pro misli j pravo je li, da me tac skoncajes. 
Zasto vodu bistru tvoju prid usta mi dajes, 
Ako mi je paka piti slobod nepustajes. 

336. 

Drugra od Kola. 

Iduc gorom u prosetu ja dievica mlada 
S jutra zorom kad u piesni slavie boli ski a da. 
Nadjoh mladca, gdi lezase u dubrayi gusti, 
izranjena trovnom strilom, ka zao gusar pusti. 
Koga stavih da ozdravim podobnima licinv 
Njega svedjer zgovaraje veselima ricim. 
I sto rana njegova se bolna ozdravljase, 
Toj se moja druga nova vecma zestocase. 
Koga kada zdrava stvorih, molih smukomzlome, 
Da bi mene htil ozdravit Jjuvenom zeljome. 
Mladac hteci haran biti meni momi mladi 
Ozdravi me licini svojim u razbludnoj nadi. 



167 



Zatoj velju, da receno na svitu je svima, 

Tko satvara liar mladcima, s mladac milos prima. 

337. 
Tffetja od kola. 

kamenu dragi vridni miesta istocnoga, 

Ki usadjen svedjer stojis posred sarca moga ; 
Ckleni, bistri, tih Dunaju, koga s obi strane 
Siene borja i javorja, guste lipe grane; 
Drag pokoju, u kom darzi ljubav svoje krilo, 
Cesarice sarca moga, moja rajska vilo; 
Moje glave meko uzglavje, moje cisto zlato, 

1 trudima svim. mojima moja ljubka plato. 
Ka ocima mojim vodis vazda danak bili, 
INecin' vece, da ma mlados zeljno u tugah cvili. 
Jur u plainen vas otidoh zivi tebe cica, 
Gorec kako suho darvo ali jedna svica. 
Gasnu, ceznu, blidju, venu^ kopnju i ginu vike, 
Iz ooih mi suze viruc naglo kako rike. 

Tuge sarce zlo mi kolju, a jad sarce davi, 
Tako da se riti mogu izgled smarti pravi. 
Neumori me da ti paka puk nebude riti: 
Ovo koja sluge svoje smartno eini mriti. 
Nedaj slavne da tve dike prikor tak ogrubi 
Nehtec ljubit svedjer toga,, koi tebe ljubi. 
'Er ni pravo, da tko verno sve dvoreci sluzi, 
Da svoj zivot svak cas gubec grozno i jadno tuzi. 
Ako t 1 u cem sta sagrisih gdigod kad na sviti, 
Neosudi me, nu cin' milos da grili bude priti. 
Ter mi lice ljubko milo viditi nebrani, 
Jer o sladkom tvom pozoru me se sarce brani. 
Bez tebe mi sunce nesja, ni slas rados dava> 
Bivsi u tebi od me zelje sva eeslitos prava. 
Ni mirise cvitice mi bez tebe, koja si 
Parvi cvitak svib gospojab, kih se ime glasi. 



168 



Tim kameno sarce omeksaj i plam ljuven primi, 
Ter njini s mene hude trude naglo spravna snimi. 
Davsi meni za svu moju vernu i dvornu sluzbu, 
Da se s tobom jeclnom mogu otaj stat u druzbu. 

33§. 

Cetvarta od Kola. 

Oj ma rajska visnja diko, koju Bog objavi, 
Da e rasjekqm sarcu momu lik istini, pravi ; 
Moj pridragi razgovoru, ter razbludo mlada, 
Bez ke zivit ja nemogu, bivsi moja nada ; 
Moja kito perivojna zlatom zicom svita, 
Koju zovu nad sva cvilja parvi cvit od svita, 
Zapisal sam verno tebi, da vik cine druzbu, 
Jezik. piesni, pamet, misal, sarce,, vieru i sluzbu. 
Ocij sarce, zivot, dusa ni mi toli draga, 
Kd li vilo ti ma mila, ka si ljubka i blaga. 
Mnokrat ti sam la til me rane putem skrovno ritl, 
Ma vazda mi n'c studena u usteh bude umriti. 
]\u zla videc er smart mene umorit je spravna, 
Silan ti sam sada reci moja diko slavna : 
Tako t 1 zenul' svedjer mlados kak u polju trava, 
Za tve rajne majke parsi, ka ti mliko dava. 
Kada stado uzplanduje, gdie su stienja, hridi, 
Pod javorje gusto tiho sama k meni pridi, 
Gdi dva venea gorocvita zlatom svita hranju, 
I s njim slavja luzanina, kog jak oci branju. 
Za ki tac me sluzno moli jucer onaj vila, 
Ka bisernjem trakom kosi bise lipo svila. 
Yeleci mi: Mlad pastiru, u razbludnoj nadi 
Ako darov taj poklonis meni momi mladi, 
Kunu ti se dusom mojom. da izvan lebe diku 
Ni'ednUj hrabra dokli zivu necu ljubit viku. 
I njojzi ga nehteh dati, eic er tebi moja 
Misal sluzit odl uciT je sva godista moja 



169 



ja tebi sad se obitam, moja kruno svita, 
Tako od vuka gladna nebil" stada ma odnita : 
Nikad nece moja mlados drugQ vilu sluz it, 
Da bib znao jos moj zivot ka zloj smart! zdruzit. 
Istom k meni mladu zeljnu botij tako doci, 
Od koga ces svim vesela k stanu tvomu poci. 
339. 

Razumom uresen nebivsi bitak tvoj 

ftemoj se plemenstinom obolit tolikoj ; 
Er kripos sama jes, ka svaka dariva, 

Bez koje plemenit mtko v ; k nebiva, 
U ruho najlipse obuci grubu stvar, 

Nikako bit lip a nemoze mkadar. 
A lipu i grubim da budes napravit, 

"Nece se dii toga gruba rit ni pravit. 
No toj jes istina, da kako meu nami, 

U ziato zavezan lipsi je drag kami: 
Tako kad i plerne slakmi se s kripbsti, 

Coeka duh prozine dvas vecam svitlosti. 

340. 

Izete iz piesnivac garckieli ove ses piesni. 

Zelec se obiesit jedan skup lakomac 

Otide na polje za kupit konopac, 
I videc da njemu ses p enez imase 

Uzeti taj, ki ga prodati bocase, 
Bojec se tolikoj skup tamnik strajati, 

Opet se k stanu svom najbarze zavrati. 
Gdi nasad jedan star navojak za vrati*; 

O njem se obiesi cic zivot da skrati, 
Toj jedan videci oni cas priskoci, 

Ter konop osiece da mu smart neuzroci. 
A hudi lakomae sto bi imal s ljubavi 

Hvale mu dat i bar, 'er ga zJa izbavi : 
Na pravdu pozva ga, prid kojom poklice, 

Da plati konop mu, ki maccm osiee. 

13 



170 



Tim svak znaj ter uci, koli je huda stvar, 
Zliem skupcem stvarati cas, koris ali har. 

341. 

Koli 'e vriedna stvar, jedini moj Boze, 

Priazan, bez koje zivit se nemoze. 
Slip nosi klienita, 'er njemu ni'e mod 

Podana, da moze po sebi igdi poc. 
A klienit pak tomu, ki vida neima, 

Da dobro it moze, kaze put ocima. 
Tim tomu ja velju, ki ovo stit bude, 

Da dobra priatelja silit se dobude. 

34£. 

Svenut bris imase uz suhe svo'e grane 

Zelena prutja taj od loze izbrane, 
Kii malu odhrani, i njoj se podveza, 

Cic njega da ona pak tac listjem uresa. 
Narav nam taj izgled prid oci postavi, 

U komu za nauk nam kaze i pravi: 
Da mi tej priatelje imamo iskati, 

S kim na svit nece nas ni zla smart rastati. 

343. 

Jedan ki konopac nosase za moci 

(Nacinom tizime na hudu smart poci, 
Velje blago nadje u zemlji meu mravi, 

U miesto od koga konopac ostavi. 
A oni, ki biese skril prokleto toj blago, 

K6 ljudem tolikoj jes milo i drago, 
Nasadsi taj konop, sebi je nepravi, 

Sardno ga na garlo naiace i stavi- 

344. 

Cvietnima viencima resti se ciem sili 
Kamen stas maeehe pastorak primili. 



171 



Scienec cud da je zlu pustila s zivotom, 
Na njega zgar pade sa svome tegotom. 

Takoj ti vidi se, macehe da hude, 
U zivot i u smart vazda su zlocude. 

Tim tko je pastorak, rad smarti i stete 
Cuvaj se i bljudi macehe proklete. 

345. 

Kad misa skup vidi, rece mu: Priatelju, 

Sto s' u stan moj dosal, od tebe znat zelju 
Cuvsi tej rieci mis, uze se smiejati, 

I njemu jur takoj razgovor htje dati: 
O znanee mili moj, smirno te ja molju, 

INemoj ti rad toga priati zlu volju; 
'Er jestos nepridoh da tvoju blaguju, 

Nego li da s tobom u kuci stanuju. 

346. 

Kad pocnem u meni nesreco misliti, 

Na trude ka me zle sve hoces siliti, 
Koliko tvom zledi mogu se tuzan rec, 

Suze mi karvave iz ocih pocnu tec. 
A tuznim nemilim i vrucim uzdasi 

Nevoljno sarce me naglo se zajazi. 
Od casa onoga nesrecna i tuzna, 

Koi se porodih tebi dan za suzna, 
Sve kazes zestokos to vecu proc meni, 

Da me jad bez konca sve mori pakljeni. 
Jur martvi meu martvim sve miesto imaju, 

Gdi nidne nesrece ni tuge neznaju. 
A ja, ki martav sam bez smarti, pravo dim, 

Miesta nac nemogu meu zivim ni martvim. 

34T. 

Oh vase toj zlato, na sto ce dovesti 
Vas zivot zlocesti, ki nece da gleda, 



172 



&to moze da preda, ucinit mu pake, 
Kad vece jur zrake nebude suncane. 
Koja ce skoncnne ucinit sve misli 
Tej, u ke vi stisli sada ste vas razum, 
Bolje bi hud vam drum ostavit na stranu, 
A iskat poc hranu, ka viku nelipsa. 

Nehoti ni'edan vas neznano meu vami 
Za zlo cklo drag kami uzimat nikadar, 
Inako nece har u niceni imati. 
Meni se smiejafi dobodi od niecieh 
Na oci velicieh prem ijudih na svitu. 
Ki nemne, u cvitu da mnokrat draca jes. 
Pogrisa ljudska ces: sve ono zlato bi 
Sto se vam sviilo mni na zemlji kadgodir, 

Zedja, s ke dosadu na svitu svak pria, 
Tako se upija darvenim sudom tim. 
Kako no i zlatim od draga kamenja, 
Cemu je stit stenja od knjiznih mudarcah, 
A paka bit sarca u svemu nemirna ? 
Priatelja ric virna na vrime pomaga, 
Mnogo vec neg blaga, ki skupac sve kupi, 
Kako kart u rupi ka stoji od zemlje. 

Nieka prica sfara za nauk nam veli: 
Clovice nezeli toj cime ces vlada. 
Mnozi mru od glada pri blagu veliku, 
A mnozi svu diku u malu injaju, 
Nthieci da zjaju ustima na svit vas, 
Ar zude vec lip glas prid Bogom imati 
Nego svime vladati satvarim Jjudskima, 
Ke sreca vazima kad hoce na volje. 

Na vecer dodje dan svakoji, ki svanu, 
Trieba je da panu sve sgrade visoke, 
A zviri zestoke da dugo netarpe; 
I voda izcarpe krut mramor u gori. 
Besiedu mu zori, clovice, ki stavi 
Sve tvoje ljubavi u stvari od svita. 



173 



Koje su ocita izpraznos i varka, 

Ka duse rastarka od miesta visnjega. 

Ko je put pogriesil, vrati se na drum prav, 
Ko li gre sve nezdrav, liekare podjisti, 
Ki jesu svim visti nevoljam bolnima : 
Nu se u ruke tima nehti dat nikako, 
Ki zivu opako, druzim daju nauk, 
'Er mnokrat skroven muk stvara 7la velika. 
Riku, ka nerika, gazit ju nehodi, 
Ako ces da hodi tvoj stupaj svudi zdrav. 

Htec poznati ti vridnos od dobra clovika, 
Ako ga stvar prika nestavlja u poraz, 
Ni sreca u oholas u jednom bitju stav. 
Zla je stvar, gdi ljubav duh svedjer uzvisa, 
A d<>sad poniza, da nevi sto 'e kripos. 
Liepo je, kad lipos postenje sadruza, 
Bez koje vik dusa nepria pokoja, 
Od nidnoga znoja, ki trudec satvara. 

Za u sunce zarcati neima svak tvard pogled, 
Od ovih slovah red tkogodie tko cita; 
Mrezu ka nehita sve zaman prostira, 
A kogod zapira gdi razlog m zaprit. 
Sto hocu ovo rit, nego no sto vele, 
Mnozi se vesele, gdi se plac rec prima. 
Svak na svit uzima, koliko razlog jes, 
Inako zlu boles u svemu zlo pati. 

Tim vladat nitko se nedaj zlim zeljami, 
Ako ce s' suzami da paka necvili, 
Tuj gdi se nedili prostenje ni milos, 
INu stavi usilos nerednom hotinju. 
Neka svom zivinju dobude on platu 
Ne u srebru ni zlatu, neg u tojzi stvari, 
Koja nigda vari u nicem neima, 
Bivsi ona nad svima izvarsnos izvarsna. 



174 



348. 

Kraj rike jedne se zvir nieka nahodi, 
Ka na smart dovodi 

Covieka, a paka hudu smart kad mu da. 
Place ga zlo tada. 

Zvir za sve zestoka 'er mnogo veli se, 
INu smarti njegovom daj tuzno boli se. 

Ma ti, ka mnogo vec 
Tej zvir zestoca mores se svime red, 
Toli ti mila jes 
Ma tuga i boles, 
Da kroz tvii zlu silu, 
Na smart me dovodis odvece nemilu. 
I ako tuj boli se, 

Tva dika tuzna tad, znaj dobro nezri se, 

Cic 'er ju ma boles na milos privodi, 

Neg u toj 'er zgodi, 

Ka zivot moj krali, 

Nemoz mi od jedne vec smarti zadati. 

349. 

Ti hoces da urn rem, 

I davas odvece toli mi zestok boj, 
Da boles prikraca jadovni zivot moj. 

Nu videc cim mrem ja, 

Gdi uziva smart moju jedina ces Ivoja, 
Opeta ozivem s velikom radosti, 
Pak videc zalosti, 
Gdi tvoja lipota 

Uzima varh moga vracena zivota, 
Toliko protuzim 

Da opet iz nova smarti se sadruzim. 
Tac stokrat priko dne 
Rad tebe jedine, koj vazda klanjam se, 
Umiru, i opet na zivot vratjam se. 



175 



350. 

Znaj vilo, 'er ako dieliv se ostanu 
Ziv, dime ostavljam tvu lipos jedinu, 
Uzrok ce bit onoj 
Ufanje, ko imam, 
Da ljtibav kroz nje plam, 
Ki zeze zlosardo odvec tolikoj, 
Naglo ce skratiti cemerni zivot moj> 
Cim tebe dalek grem, 
Sila je da umrem. 
Toli umrit nebudu 
U torn zlu prihudu, 

Smart mi ce dat boles napokon na sviti, 
Videci gdi tuzec nemogu umriti. 

351. 

Umio bih vilo ja 
Tac dobro skazati 

Mii tugu, kii sarce nevoljno sve pati, 
Da bib te satvoril proc momu hotinju 
Milosnu, videc me u tomu zivinju. 
Nu ljubav, kom gore 
Me parsi, u meni tolikoj jur more, 
Da umrit pri volju, 

Neg tve cm't botinje prominit priz volju, 

Gizdava ma vilo, 

Ke ures i dika i lice pribilo 
Jaoh mene zatravi odvece nemilo. 

Pravo cu ja riti, 

Ve6 rad tve nego me koristi na sviti 
Ja nebih vazeo u tugah umriti. 



176 



'Er ako svarsiti 

Ja budu dni moje za k martvim otitic 
Ti nec' moc bez mene nikako ziviti, 

Pokli se inime 

^epase tve sarce vilami meu svime 
Nego li tugami i placem mojime. 

Tim vilo, moliti 

Hocu te, milosna hotie jar biti, 
Za tebi i meni moc zivot shraniti. 

'Er u t o j zloj rati, 

Zestokos velika moze se prem zvati, 

Za drazih cin't umrit sebi istoj smart dati. 

353. 

Tac vesel ja reci 

Tvim dari mogu se, boze moj leteci, 
Da blazen u plamu tvomu sain goreci. 

Obilnu milu slas, 

Sarce ju suzeti nemoguc, na obraz 
Mece ju, mu rados kazuci svaki cas. 

Bivsi se me misli 

>ia miesto visoko toliko stavili, 

Svaki "e trud mi drag, ki milos tva dili. 

Ljubavi nevim ja 

Piesnima mojima skazati veselja, 

Ko pria s tebe rad cestita ces moja, 

Jos kad bi izriti 

Umil ga, triba je tajno ga stc kri ti, 

'Er kad bi skrov se znal, triba bi umriti. 

Tko bi ikad procinil, 

Da ce moc me ruke garliti onu vil, 

Koj slike sunac zrak pod nebom m vidil. 

I za mu da cu cas 

Priniti lice me na divni nje obraz, 
Od koga sloviti u vik ce viecni glas. 



177 



Jos da bih ja hotil 

Izriti po redora nebi mi nigda bil 
Vierovna moja ces, ku jesam tuj kusil. 

Zato ja sve skrivam, 

U slasti zivuci, goruci moj drag plam, 
Na zemlji blazenstvo izvarsno kim imam. 



354. 
©da 



O gospoje svih gospoj^h, 
Kojoj dah se sam za slugu, 
Vec nemoguc tarpiet tugu 
Tuj, kii s tebe mlados moja 
Svedjer pati. 

Silan ti sam sad kazati, 
i\eka pozna tva lipota, 
U koj tuzi od zivota 
Bitje moje sve se trati 
Tebi dvore. 

Od placa sa oci more, 
A. sarce je plam ognjeni, 
Koi neda vik u meni 
Uzet svu raoc tja do zore 
Pokoj mili. 

A uzdah tako zlo me cvili, 
'Er ni sarca tac nemila, 
Ki zacuvsi ma gorcila, 
INece sa mnom da plac dili 
U sva dila. 

Time zeljo moja mi la, 
Yelmi smirno ja te molju, 
Nemoj cinit kroz nevolju, 
Da ljuvena huda sila 

Smart mi zada. 



178 



Nu cin da te razlog vlada 
'Er pravedno ni'e sluzi 
Vernu cinit da u tuzi 
Sve uzdise grozno s jada, 
Ki ga mori. 

Nu hrec dobro da govori 
Svak na lebe diko moja, 
Izbavi me zla pokoja 
Pn nego me doc umori 
Smart zestoka. 

355. 

Fraim Grundulicu. 

Nije cudo, u ljubavi 
Ako i tebe divna vila 
Kom se Zutni tac grad slavi 
Jes dobila. 
Tva svis znavsi dobro uprav, 
'Er volovnom torn narodu, 
Kostne poda roge narav, 
Kime bodu. 
Lavom zube, zecom noge, 
Nokte tvarde bojnim konjim, 
Kime daju tuge mnoge 

Na svit mnozim. 
Plov ribami svim morskima, 
Pticam krila za letiti, 
A ljudima umarlima 
Um cestiti. 
Nu pak video da svim mile 
Dare poda kroz taj dila, 
Poce mislit dim bi vile 
Nadarila. 



179 



Samo lipos njim meu nami 
Da, kom mogu svud na sviti 
Oganj, vodu, gvozdje i kami 
Potlaciti. 

356. 

Oda 

Niegda bise danci meni 
Mili, ljubci, sladci i drazi, 
Pri nego me vaj ljuverii 
Zlo porazi. 
A sad ih je tamnos huda 
Tako ljuto obujmila, 
Da umriti zarad truda 
Jes mi sila. 
O zesloka zla ljubavi, 
Pokli na ovo imah doci, 
Zac me s parva ti dobavi 
Tve pomoci? 
Nebiase me u toj tvojoj 
Sili za dvor nacin dati, 
Pokli imase mene ovakoj 
Pak skoncati. 
Zasto poda rados moju, 
Da se njome dice clruzi, 
A da ja, ki nje bih, stoju 
Sve u tuzi ? 
Ni'ednomu se vik neprima 
Gospodaru uzimati 
Stvar, ku na dar slugam svima 
Bude dati. 
Koje hvale hoc da n'ti 
Budu, na te tvoje strile, 
Jadno cinec sad me mriti 
Bez me Tile. 



180 



Ka mi nece iz spomene 
Za stvar ni'ednu vik iziti, 
Cim tvoj bude plarn ljuvene 
Vec na sviti. 



357. 

©da. 

Oh koliko cesto zaman 
Uzdisat se taj zlo vidi, 
Ki vil liepu i noc i dan 
Dvoree slidi. 
Pokli ova prid kom blidi 
Sunca svitlos, nece vike 
Da izlici moje vride, 

Kim ni slike. 
Niti hoce da dvi rike 
Usiave se , koje svak cas 
Davaju mi rad nje dike 
Zestok poraz. 
Sadruzen je vazda ukras 
Vile liepe s nemilosti, 
Toj se sad zri dobro na obraz 
Nje liposti. 
O svitovne vi mladosti, 
Trikrat, petkrat priblazene, 
Kim znat dano ni garkosti 
Zle ljuvene. 

358. 
Oda. 

U ono vrime mile-., kada 
Snig se pocne raztapati, 
Uciniv se stara mati 

Liepa i m'ada. 



181 



Ljubav, s kom su svaka dobra, 
U najlipsi cvit mladosti 
Mene s cudnom mom radosti 
Za se obra. 
Da niu budu sluzit vike, 
Za razgovor moj ljuveni, 
Davsi jednu vilu meni 
Rajske dike. 
Ka u nje milu ognju gore 
Ucini mi moci priti, 
Gdi duh taman vik na sviti 
Doc nemore. 
Tuj ti poznah ja u meni, 
Koli 'e sladka stvar sve hode 
Dvorit verno bez slobode 
Dvor ljuveni. 

359. 

Oda 

Vila, kojoj ni'e slike, 
U bolesti cini meni 
Patit placuc po sve vike : 
Trud pakljeni. 
I milosti nece nikad 
Ukazat mi taj nje slava, 
Nu sve hoce veci da jad 
Trud mi dava. 
Tim ljuveni slavni boze, 
Pokli duh mi tac zled kolje, 
Ti cin meni da se odloze 
Sej nevolje. 
Inako mi jes umrili, 
Pvadi tuge huda sila, 
Jad nemoguc podnositi 
Tvojih strila'. 



182 



Hvale male nece biti 
Tebi, hotec u zlu tugu 
Hude smart! zasloniti 

Tvoju slugu. 
Zasto druzi pak videci, 
Gdi ja milos, sluga vierna 
Imah, bode t 1 dobra reci 
Neizmirna. 

30O. 

Tko stan svoj za u tudj poc ostavi na sviti, 

Viku on nemoze veselo ziviti ; 
A ruke tko tudje celiva i umiva, 

Triba je da svoje od srama sakriva. 
A verno tko dvori druzima s ljubavi, 

Vazda pak napokon zlom tugom boravi. 
Pri krub sub stoj jesti tarpezi na tvojoj, 

Neg slasti najdraze u kuci u tudjoj. 

361. 

Strila 

Tva, nemiia 

Ljubavi, meni 

Neda pokoj vik zudjeni, 

Da mogu kusat, kako se prima 

Svim tima, ke za dvor svoj dvorit vazima. 

Nu trudan moj stupaj to gore sve mori, 

Sve sto joj bolje zivot moj dvori. 

Ki zaruci ces od nebi 

Da sluziti tebi 

U sve trude 

Bude. 

369. 

Podnosu zlu boles, nevolju i tugu, 
Dav se vili moj u dvor za slugu. 
Ke postenje i lipota 
Varh moga zivota. 



183 



Ylas nad svima 

Jma. 

Ljubav 

Mnju nece prav 

Da razlog ucini, 

Cica, da me pri razcini 

Tugome jednom zla boles moja, 

Ka priat vik neda dobra mi pokoja 

363. 

Nu pogleda o ljuvezni, 

Je li pravo, da ova \ila 

Jaoh 3 tolike zle boljezni 

Na mu mlados sve posila, 
Ka joj bila 

U sva dila 

Neizmirna, 

Jes tac virna, 
Da za ugodit njojzi moci, 

Ni vik stedil 1 na smart poci? 

Uzmi jednu od tvih strila 1 , 
Kom tej niekad, ke svit moli, 
Dobi, ter nju za taj dila 
Ran', da sa mnom i ona boli, 

Nek se toli 
Neoholi 
Nje lipota 
Varb zivota 

Moga, puna zla nemira, 
Kroz ki jadno sve umira. 

Toj satvoriv teb' i mene 
Hoc jednaga osvetiti. 
Od tej, ka vik nece sciene 
Od divnosti tve ciniti. 



184 



Zasto t' biti 

Vik na sviti 

Hocu haran 

Boze daran, 
Dokli budu k morn vode 

Tec, iz koga sve izhode. 

364. 

Ako kada sreca huda 

Segaj truda 

Izbaviti bude mene, 

Ki mi dava zle pakljene, 

Jade svuda : 
Dvas cu lipse o ljuvezni 

Tvoje piesni 

Spievat, na ke bez pokoja 
Sve bi rekal, da svis moja 
Dahtec biesni. 
Tako da pak mnoge vile, 
Ke dvorile 

Ni sluzile ni'esu t' vike, 
Sluzno slavit u sve dike 
Tve ce slrile. 
A ja neka t' piesan lipse 
Pero pise, 

Cin't cu opet da se k meni 
Vrati zgasnut plam ognjeni. 
Ki pobize. 
Nil tva u toj ako moze 
Sto moc, Boze, 
Ja te molju, cini, s mene 
Malo muke tej recene 
Da se odloze. 



185 



305. 

Vaj, tko bi ikad mnil, 

Da divne jedne vil' 
Cin't moze prilika od tvarda kamena 

Tvu misal nap unit zelinja ljuvena? 
Ma cudo ni velje, 'er ako spomena 

Od starih vremena' 
Uzme se i stavi prid oci prid nase, 

Nac cemo, da ljudi 
Ne samo, nu zviri 

Taj iskra ljuvena pedipsa i tiri. 
'Er taj rab u sebi tuj hitros jur ima, 

Da dielim svojima 
U sionoj naravi, ka je stvor jedinL 

Satvari takmene sagradja i cini. 

306. 

AndraicI Itaiijfiif, priatelju svomu, 

Hti cut, sto V priaznivi priatelj tvoj sad veli, 

Priatelj tvoj ratnjeini, ki dobro tve zeli. 
Jur ako sunac zrak sve oblak neskriva, 

Ni more valovi 'arvuci proliva, 
Ni'e leden vik Dunaj, ni s neba daz bije, 

Ni siever u gori dubima sve vije. 
Reci mi, zac ti sam svaki cas meu nami 

Tve lice polivas groznimi suzami ? 
Zla je stvar zlo zivit, a nije dobro umrit ; 

'Er dobro tko umira, moze se cesiit n't. 
Rodni tvoj, koga ti sve places u suze 

Uzdisuc, cic 'er ga od tebe smart uze? 
Rek' bi, da s neba sgar sve veli: Mili moj, 

Za mnome necvili ni suzi tol koj ; 
Martav znaj nijesam ja, cic 'er me rastavi 

Svitom zlim smart, ka me zivola dobavi. 

15 



186 



Martav bih, cim zivljah s tobome doli stav, 
Nu rado sad zivu viecni raj uzivav. 

Dalece piesni vi, dalece radosti, 

Stojte tja od moje nesrecne mladosti. 

Samo evil, plae i vaj, cemer, trud i uzdasi, 
Sdruzite mu boles, ka me svim porazi. 

Oj tugo bezsvarsna, kom Ijiibav sviet smeta, 

cesti protivna, o sreco prokkta. 
Kako me stvoriste kroz vase nezgode, 

Rob da sam nicii, bez nijedne slobode? 
Vaj tko bi ikad mnil, da za mu liudu ces 

Vrieme je prikinul Jjuveni tvardi vez, 
Nad kime scinjah ja, da moci neima 

IN i ona, ka bolje sve stvari vazima. 
Toli e prikinut taj uzal ljuveni, 

Kako ovo cujti se vas svezan u meni? 
Sam tuzan nevoljan pun svake nezgode, 

Rob da sam nicii bez nijedne slobode? 
Niesu me bolesti kako se jur pravi, 

Da tarpe sve oni, ki luze s ljubavi. 
Ma jedan nov nacin od tuge nesvarsni, 

Koje sam pacu ja, a drugih kusil m. 
Nu gleda privare ljubavi proklete 

1 hude nesrece, koja me zamete 

U tuge, cinec me s nje hude nezgode 

Piob da sam nicii bez nijedne slobode. 
Cic 'er sam ja zgubil sva dobra ljuvena, 

Od kojih sad cini zlo mrit me spomena. 
I jer sam sve muke neredne vik pa til, 

Nebi mi rad toga nijedna muka bil 1 , 
Pace tej nevolje i trudne zalosfi, 

Vece bi uzmnoziT sarcu mi radosli. 
Nu muku zlu cuju punu zle nezgode, 

Rob da sam nicii bez nijedne slobode ? 



187 



Misli su neredne i gnjivi nemili, 

Ki nikad nijesu se pri nikom vidili. 
Nevoljnu moju svis od svuda obujmil, 

Gesa rad ja patim u tugah viecni evil. 
Ti ka znas, ko mi z!ed u'sarce tuj stavi, 

Nu malo reci mi, zest oka Jjubavi, 
Kako cu moc zivit vik s take nezgode, 

Rob da sam nicii bez nijedne slobode? 
Tuzne me nevolje i trudni uzdasi, 

Kime se neredno ma mlados porazi. 
I vi ine tuge zle bez broja, kim slike 

Miesto ono neima, gdi je plac u vike. 
Ver.no sve sluzeci napokon vidju ja, 

Za sluztvom tol cim, ko stvori svis moja, 
Za moju hudu ces, punu sve nezgode, 

Rob da sam nicii bez nijedne slobode. 

U zloreka zavidiiika. 

Oj tamnii priludi, zavidni ziece moj, 

Koga vik nijedna viV nece uzet za dvor svoj ; 
Neslani zlotvore pun svake ludosti, 

Komu moz nenavis sve pie iz kosti, 
Veomi ti ze stoke sve prias boljezni 

Guv, ki god ljuveni gdi spieva me piesni. 
Frilican ti jesi u svemu zviri onoj, 

Ka videc sinove pritile, tolikoj 
Kljuje ib, dokole mledne ih ucini, 

Da je taj stvor proklet vik, ki svoj rod nescini. 
Smeti zla pritamna, uzeta pameti, 

Uhali Mido zli, Zoile prokleti. 
Ni li ti zadosta, cim pamet tva biesni, 

Da zubim ostrima sve grizes me piesni. 
Nu jos hoc nigda viest a lud vik kazati 

Pute mi, kao cu moc me sklade pisati. 



188 



Gdi muha med pcelu maze ucit zbirati, 

Ali vi an grakaje slavioa spievati ? 
T'ko boce tudju slvar, ki'i pamet podaje, 

Razlozno hulili, prie toga triba je, 
Da 'e s ljudi mnogo obdil, pisamah vele stio, 

I svita dil veil k obhodee" vidio. 
Oj tamni, priludi, zavidni ziece moj, 

Koga vik ni jedna vii nece uzet za dvor svoj. 
Za moo se nasmijat rieci kom spotnome 

Spievaje poc cu sad rug tvorit tobome. 

rode izrodni, o ljudi svieh halo 
Bivsi viest tolikoj, reci mi sad malo : 

Ke zviri i dubja triesa se neboje, 

I u koj zemiji kris nekriesti ni poje? 

Ka ptica ni plica, koja li zive vik, 

I ki lies nije darvo, ni clojek nije clovik. 

1 koja jur ono, pticami meu svima, 

Za svoj plod dojiti pri parseh mliko ima ? 
Smeii zla pritamna, uzela pamet!, 

Uhati Mido zli, Zoile prokleti. 
Kladenac ki onoj jes vode stud one, 

Ki ljudi ozdravlja boh sti ljuvene ? 
Od ke H pak druge bitje je i slava, 

Da zenam neplodniin zudni rod podava ? 
Ki kami jes onoj takoga slvorenja, 

Da k sebi poteze sva ina kamenja ? 
K6 bilje jes onoj, ko svitli u noci, 

1 ljudi ozdravlja zla duha nemoci? 
Ka li 'e trava toj, ku zaba sve ije 

Za moc se ubra nit u travi od zmije ? 
Oj tamni, priludi, zavidni zlece moj, 

Koga vik nijedna viT nece uzet za dvor svoj. 
K6 bilje jede taj zmija, ku htieh riii, 

Za staru kozu varc a novu stvoriti ? 
K6 pero, ka koza sva perja i koze 

Uza nje stavljene izgristi sve nioze? 



189 

K6 bilje bez zilja sve raste sred gore, 

I ki lan u ognju zgoriti nemore? 
Ki kami ni kami? ka li se zvir onoj 

iVeradja s jezikoin potrebnim tolikoj ? 
Ka li otca i mater staru tac pocita, 

Da ih vik ustim zalaga i pita? 
Smeti zla pritamna, uzeta pameti, 

Uhati. Mido zli, Zoile prokleti. 
Ka se ono hrani zvir u ognju, koi m >c 

Ima tu, da moze svim stvarem varha doc? 
Ku ribu malu onu u niDru govore, 

^a jedru velju plav utazit da more? 
Ka li se druzee zvir nabredja ustinia, 

\ malo sve cedo pak rodi usima? 
Koje li iz nutra progrizu tarbuh svoj 

Materi, za moc se roditi pak takoj ? 
Ke li se b^z svojih rodhelj radjajn, 

Koje li ociuh ni glave neimaju. 
Oj tamni, priludi, zavidni zlece moj. 

Koga vik nijedna vil' nece uzet za dvor svoj. 
Ka li je zvir s dva sarca, koju li govori 

Ljudski unij da narav bez zuci satvori? 
I kojih zenice od ocib vele se, 

Da pored s miesecom mieneci mnoze se* 5 
Zasto lav, prid kime svaka se zvir plasi, 

Kokota i ognja boji se i strasi ? 
Zasto li kami taj, kim dobar plavi svoj 

Put cine, sve k sebi poteze gvozdje toj ? 
Zasto gre uzgori plam ognja, ki pece, 

Zasto li voda pak niz doli sve tece ? 
Smeti zla pritamna, uzeta pamttij 

Uhati Mido zli, Zoile prokleti., 
Zoile psi, ako kos tuj nemoz 1 prozdrieti, 

Uzmi ovu ter zderi, kii cu t' sad prinieti: 
Koja stvar vik neji, ni jesti jes mila, 

A vazda Ije pie, i pit bi hotila ? 



190 

Koja li pak ono na svitu pravi se, 

Da sto se vec vadi, da vecma mnozi se ? 
Ka li ono jes, bez ke zivot se umara, 

Ka cini toplinu i hlad drag sat vara ? 
Ke li ono, vide se, krecu se i tvore 

Smih, a vik nijedna njih govorit nemore ? 
Oj tamni, priludi, zavidni zlece moj, 

Koga vik ni'edna vil' nece uzet za dvor svoj. 
Ka satvar jes ono, ka tomu, ko u cini, 

Potrebna i draga u nicem vieruj ni ? 
A tko ju cin't cini, vazet ju za sebe 

Nebi lizel, ni imati od nje vik potrebe ? 
Ku martav kako i ziv stvar moze stvarati, 

Vidit ju svak more a nitko ticati ? 
Koja je pak ono, za trade parjaii 

Koju bi svak uzel najvece imati ? 
Ka li 'e stvar ono sred lieta i zime 

U zenskih ka rukah prominja sve ime ? 
Smeti zla, pritamna, uzeta pameti, 

Ubati Mido zli, Zoile prokleti. 
Koja stvar neveli nijednu stvar na sviti, 

Ako ti odprie njoj nebudes sto ri li ? 
Koja li jes onoj, k li kad ju imati 

Tko bude, vazel bi s njome se rastati, 
A tko ju neima, za zla se izbavit, 

Veomi bi bil vesel moc je se dobavit? 
Koja li jes onoj, ku kada imati 

Ti budes, vazda ju s'avis se iskati ? 
Ka li se moze rit na svitu meu svima, 

Da ob dan i ob noc pokoja neima ? 
Oj tamni, priludi, zavidni zlece moj, 

Koga vik nijedna viT nece uzet za dvor svoj. 
Koja li za time jos todjer veli se, 

Da sto vec polipsa, da vecma vidi se? 
Ka li ono svim bolje od tizib ke lizu 

Iz dalek vidi se nego li na blizu ? 



191 



Tko je taj, ki prieti ne u sni neg javi, 

A nigda ni'ednu ric neveli m pravi ? 
I ki dub jes take naravi i bitja, 

Da svoj plod i voce prie stvori neg cvitja 
I ka se stvar ono na svitu sve pazi, 

U vodi ka stojee viku se nekvasi ? 
Smeti zla, pritamna, uzeta pameti 

Uhati Mido zli, Zoile prokleti. 
Skupi zli tamnice, gnus nice nezdravi, 

Kom ptica cevarljna gnjizdo svi u glavi. 
S cetverim ocima ka se zvir nahodi, 

Bez nogah da dobro po zemlji svud hodi ? 
Koj rozi padaju, koju li sred gore 

Viditi odiru, da umrit neniore ? 
Ka li se n't raoze varhu svih od svita, 

Zudnime blazenstvom da J e blago cestita ? 
Koja stvar govorit da nevi veli se, 

A vazda svakome razumit cini se, 
Oj tamni, priludi, zavidni zlece moj, 

Koga vik nijedna viV nece uzet za dvor sv 
Koliko smarti su dalece svi oni 

S plovima, koje val po moru progoni ? 
Ko je taj koi bi izvan svih na sviti 

Uzeo na darvu vidit le visiti? 
Rec' mi ti, ki s' oslje pameti svim prave, 

Zac osli svi revu u vrieme od trave ? 
Zasto pas kos glodje, i o nju zub karsi, 

Zasto li konj piene na usteh sve darzi ? 
Od neba do zemlje koliko veli se, 

I kada ocima najbolje vidi se ? 
Smeti zla, pritamna, uzeta pameti, 

Uhati Mido zli, Zoile prokleti. 
Ka bode najgore pri plotu zla draca ? 

Ka je stvar najtvardja, koja li najjaca ? 
Ako to, sto t' ja rih, uzhudes ti znati, 

U istinu mozag ces nemao imati. 



192 



Toli vies nebudes inako t' ni mniti, 

Od mene c 1 starih Gark pokoru primiti. 
Ter ime ko C skrih sad (oc tvu zled nehteci) 

Svakomu hocu ga ocitiL i reci. 
iNeka te svak parstom ukaze i rece: 

Ovo ki za zlu cud sramotu zlu stece. 
Oj tamni, priludi, zavidni zlece moj, 

Koga vik nijedna vW nece uzet za dvor svoj. 

3 00. 

Dievojka ja mlada od tizih rodjena, 

Kih ce glas ziviti sve vike vremena, 
Zivuci cestita u dobru svakomu 

Ucinit mati i kei otcu se hlih momu ; 
I mlikom mojime obilno bez mire 

Dojih sina, muza me vridne matere. 
Takoj ti posao cineci sluzbeni 

Odhranih jur toga, ki zivot da meni. 

Mati me porodi bez otca, koi sin ja 

Biv, mnokrat vracam se bez moga hotinja 
1 mnozih ma kripos uzdarzi na svit saj, 

Da prial gdi stete ki gdi nebi vaj. 
Ceda mi nehotje nidnoga podati, 

Moja ces, pod kojom tribuje stojat/, 
Jednu cud sve tieram jedan se mogu rec, 

iNiekim sam velmi drag, a niekim zlomarzec. 

3*1. 

Od moje matere rodi se otac moj, 
Koja mu prikrati napokon zivot svoj. 

Ter smart taj uzrok bi naravi cudnome 
Da se ja porodih sa svom mom bratjome. 

I vrime niekoje zivismo ujedno 

U dobru pokoju, kako je naredno. 



193 



Nu veci dil nas pak u gustoj dubravi 
Jedan vir vodeni zivotom rastavi. 

Ter taku dobrotu mi u torn imamo, 
Da tko nas ubija, zivot mu davamo. 

37». 

Jedan ziv s dva martva cime sam stojase, 

Ozivi jednoga, ki martav lezase. 
Ki se pak usmarti, i prijat htie pokoj, 

Za drugom raartvu moc taj podat zivot svoj 
Pak parvi taj zivi rad ziva, ki stvorit 

Htje martac, stavi se s martvime govorit. 
Istina ta je zgod, kd vi htieh sad rid, 

Za ave 'er je laziva komu god viditi. 

373. 

Junak mlad sluzeci jednojzi od vila\ 

Ka rajskom nje dikom bise ga zanila , 
Odkri joj svu boles, i poce moliti, 

Da bi ga htiela nje lipotom smiliti. 
Na ku stvar odgovor taki mu ona da : 

Mii ljubav nee' imat, mladce moj, nikada ; 
Sto god mi neucinis prie toga jedan dar, 

Ki neimas, nis' imal, nic' imat nikadar. 
Jos da bi tisucu godistah iskati 

Mogal ga, s njim moci nebit' se sastati. 
I ako mnis imat ga, veomi se razum tvoj 

Zlo vara u stvar i toliko primucnoj. 
Ma ako mi dobra boc ter zelis imati, 

Daj mi ga, neckni vec, 'er mi ga moz 1 dati 

374. 

Oj vilo, koj sluzu vernie neg suzan, 

Velmi t* sam s tebe vaj nesrecan i tuzan ; 

Zac gore dvas goru neg gora, ka gori 
U moru; ko plavi, ke plovu, sve mori. 



194 



INu vodu ku vodih videci, da meni 

INegasi plaraen vruc od zelje ljuveni : 
Parjat cu sve stvari, ke stvorih tebe cic, 

Za malo raoc milo u miran pokoj pric. 
Zac slovo kim slove sveti sviet na svitu, 

Nam pravi za pravu cestitos cestitu : 
•'Glovice, netrud 1 man, ni hliej siati 

INa kami, ki ploda nemoze vik dati; 
Ar velja ludos jes poci toj iskati, 

Sto se vik nikako nemoze imati«. 

Ah sarce vaj moje, kamo su rici tve, 

Ke riti pripravi kon vile gizdave ? 
INeznas li, nijes 1 li cul' kadgodi gdi riti, 

'Er ljubav, kom zive zivot nas na sviti, 
Slipa se, ne nima sve pise i veli , 

Za znati dat tomu ljubeci ki zeli ; 
'Er vece trebuje jezik mu neg oci, 

Htec naglo zudjen rok da mu se izroci. 

Sve zviri od gora' 
Zivit ce dno mora, 
A lipo prolitje 

Opceno nece nam pronicat vec cvitje. 
Ni ce dan suoac zrak na istok voditi, 
Markla noc svitlostju bil ce dan naditi , 
Rasarcan krut vietar morski val taziti, 
Dazdima sahnuti sve rike studene, 
A zviri vodene 

U ognju zivot svoj veselo trajati, 

U paklu imati 

Mir duse proklete , 

A svadu u raju blazene i svete , 



195 



Plam se vruc ognjeni plamenom gasili, 
I zimi studen mraz ledome topiti, 
I tvardje cklo biti 
Od tvarda kamena, 

Pri neg ce ugasit ijedna moc sardjbena 
Najmanju moc iskru od moga plamena. 

377. 

Mladae skocivii za dievojkom u more. 

Cim srece huda moc 

Na konac zivota siljase tebe po6, 

Priskocih on cas ja, za tebi dat pomoc. 
Nestedec zivot moj, 

Za moci shraniti kako god tadi tvoj , 

Koi jes vridnii u svemu tolikoj. 
Nu nose mora van 

Tvii lipos, tac s ocih tvih dodje goruc plan , 

Da s tobom ja scienjah tuj njime bit skoncan : 
Ter bi pak recena 

Ric ova (cudna stvar) : Dva draga ljuvena 

U ognju i vodi sgibose sdruzena. 

Slipa^ zla, prokleta bozica, u kojoj 

Uma ni 3 zlo smeta vazda mi zivot moj , 
Yazda mi zadava zestoke nevolje 

[Nje ruka neprava, koja svit vas kolje ; 
Vazda mi u mu har protivna jes bila, 

iNi'edna vik dobro stvar ni mi se sgodila ; 
Svak cas me na svit saj ucvilja to vece, 

(Nigda se nasitit moga zla mnju nece. 
Odluka zla nje hti kroz nje vlas sarditu, 

Da budem cviliti sve me dni na svitu. 
Mnju da hti naredno, kad s' imah roditi, 

Sve zvizde ujedno najgore skupiti. 



196 



Za svitu tugami moc skazat mojima, 
Koliku nad nami nje sila moc ima. 

379. 

INitko se meu nami necin vies odvece 

Protiva zgodami od hude nesrece. 
Neima vik uza se taj svies istinu, 

Tko mnogo uzda se u dobru godinu. 
T Er ces sad dize t 1 vlas na nebo, a sada 

Cini ju u propas nizoko da pada. 
Daje t J sad zestok trud 3 a sada dobre dni, 

Opaka zla nje cud ni u cem krepka uL 
Kad darom priblazi ko godi tve dilo, 

Tada te porazi odvece nemilo. 

3§0. 

Koliko mudrieh jes i pomnieh prem Ijudi', 

Ke krcz nje zlu boles nesreca sve trudi. 
Nedavsi nikadar da nidna na sviti, 

INjih moze ijedna stvar na dobro iziti. 
A mnozim pak inim, ki zivu bez truda, 

Dobro im sve sasvim dopada od svuda. 
Tim se sad rec prima, da J e znanje za nistar ; 

Tko srece neima, man tvori svaku stvar. 

Yilo, ako zaludu krozi te duh pati, 

Razlog je, da budu oci me plakati. 
Koliku t' ja stvorih sluzbu jur, i nigdar 

Od tebe neizdvorih najmanju jednu stvar. 
U lieu smart nosu prid licom tvojime, 

Cim platu ja prosu sluzbami mojime. 
U paklu zle duse, gdi je zled svakoja, 

Toliko netuze, koliko nebog ja. 



197 



Sad poznam kroz moj trud, o gorka Ljuba 
Koli 'e tvoja cud himbene naravi. 

Ud tebe ino van neize me, da sam ziv, 
Neg jedan rasarcan i zestok velik gnjiv. 

3§3. 

Vlas tvoga uresa vece me nevodi, 

Ljubav me zaveza, a gnjiv me slobodi. 

Gnjiv, komu ja darzan vazda cu jur biti, 
Dokli god sunce dan sgar bude voditi. 

3§4. 

Izbrane mladosti, za zledi neimati 
Na vilah liposti nemojte gledati. 

,Ere njih mala slas kroz hudo njih dilo 
Poradja ljut poraz odvece nemjlo. 

3§5. 

Pojuci setaje 

Jedna svim gizdava 

Pastirka, koj slove po zemlji svud slava 5 
Piesance ljuvene; 

Livadom zelenom, kraj rike studene. 
I u toj razbludi cim milo pojase , 
Iduc cvitje brase, 
Kim parsi resase, 
Parsi one pribile, 
Sarce me iti van iz mojih ke sile. 
Ja zatoj Ljubavi 

Bojec se, kao godi da mene neotravr, 
Stah tvardit sarce me mislima postenim. 
U toj ti iznenad, niekime skrovenim 
Nacinom izskoci iz drace Ljubav taj 
U zmije prilici, otrovni s kom je vaj. 



198 



Tuj ona slavna viT 

Od straha u moj kril 

Pobieze, i shrani 

Zivot svoj izbrani, 

A ja si vajmeh moj 

Izgubih u muci odvece nerednoj. 

Tac liepa pastirka viditi bi meni, 
Gdi bosa gazase po vodi studeni, 
Da oci lipsu stvar 

Od nje vik nezrise pod suncem nikadar. 
I jedrio nje pritanko platno, ko perase, 
Po vodi tierase, 

K6 valov tekudih barzi vir nosase. 
Ja ki je zeljami 

Tuj gledah za cudo stojeci jak kami, 
Kako me upazi, 

Iz rlke on cas sva stidna izgazi , 
Pak ide ter se skri 

Meu dublje zeleno, kladenac gdino vri : 
A jadan ja ostah kako dub u gori , 
Koga moc vihra sgar na zemlju obori, 
Od ke sad na sviti 

Stvari (jaoh) spomena cini me zlo mrili. 

Ivanu Miliocovu. 

Pokli tva huda ces stvori ti tac hud vaj, 
Visnjemu od nebes na svemu hvalu daj ; 

I mir drag negubi znav ti, Bog 'er sgara 
Svih tizih, kih ljubi, pediepse i kara , 

I hoce, da sluge njegove na sviti 
Budu jad i tuge nemale podniti. 



199 



i\ T u ti htec, svom rati da te svit nearve, 

Stavi se gledati na tudje protive, 
S pametnim pogledi hoti je gledati, 

Povece tko zledi od tebe sve pati. 
Kolicih ti poznas, kih sreca nemila 

Ucvili gore dvas, kroz huda nje dila ? 
INu manja vik hudja vidi se i cirri, 

Svakoja zled tudja, koja se kusil ni. 

U smart Janbatiste Marie. 

Nikako prokleta smart nece pristati, 

Iznova opeta me sarce vriedjati. 
Nebi li zadosti, da mene rastavi 

S onome liposti, koju svit vas sla\ i ? 
Nu me jaoh razdili s tizime joste pak, 

Ki moj duh usili, da slidi pravi zrak. 
Clovika ki vodi put viecne visine, 

U koj se nahodi mir svake istine. 
O smarti jadovna, zestoka zla smarti, 

Tvoja stril otrovna zlo ti me usmarti. 
Cemer tvoj nemili pun placa svakoga, 

Tvardo ti uevili vaj mene neboga. 
Pravo se jur pise, da tvoja kosa taj 

Sve varhe najvise rezat gre na svit saj. 

Podnosih s tugami svakoje nevolje, 
I vidih, da nami pravedno govore: 

Zivot nas ni na svit ino neg toj more, 
U miru koje bit s krajem vik nemore. 

390. 

Ki zivot, jaoh, ovoj moze se jur zvati, 
U komu nepokoj zestok se sve pati. 



200 



Dobro jedna tuga nemine, a za njom 
Izide pak druga s mukome veomi zlom. 

391. 

Oni, ki piesnima ne sarao zvirenja 

Za soboni vodjase^ da nu jos kamenja, 

Milosardje nadje u paklu nemilom, 

Gdi duse proklete 

Sve cvile protivne milosti od svete : 
A ja (vaj) u milom 

Raju vik od lica tvojega, gospoje, 

Milosti iznaci nemogoh nikoje ; 

'Er pogled sarcni tvoj nepravo cini me, 

U lieto da sam mraz, a vruc plain sred zime. 

Tim dobro rit mogu; 

Proc meni nebogu, 

Koga ti ucvili, 

Zestoca da s' vece neg pakao nemili. 
39$. 

Toliku ja rados u lieu u tvorau, 
Nahodju i vidju, da vecu neimaju, 
Tej duse blazene prid Yisnjim u raju; 

Nu kad stat misleci ja pocnem u meni 
Na tvoju zestoku i ljutu nemilos, 
Nepravo kora cinis za umirit me sve silos, 
Nutarnji skroveni 

Moj je jad dvas veci, nego li pakljeni. 
Takoj t' me razlicim nacinim s tobom stav 
Cini mrit i uzivat nemila zla ljubav. 

393. 

Za sve 'er je ma boles toliko velika, 
Da na smart vodi me, 
Razbiram dobro ja poznanjem moime, 



201 



'Er nije zadosti 

Za smirit nemilos tv£ hude bolesti. 
Nu ako uzdasi 

I suze, kime se ma mlados porazi, 
Mogose ku milos ikada imati, 
Hoti mi kazati, 

Zestocu kii boles kako cu priati , 
Ka tvardoj moj viri moci ce bit plata , 
Vrednia mnogo vec od srebra i zlata ? 
Ar veca tuga jes, 
Kii patim na sviti 

Rad tebe, nemoguc vecu zled podniti, 
Nego bi bil 1 boles 
I tuzno cviljenje, 

Ko smirit moglo bi toj tvoje hotenje. 
394. 

Konju moj liep harli, moz dobro ti sada 

Trudni teg umarli nositi van grada 
Put ove velike gore, ka oganj svoj 

Ziv mece sve vike k visini nebeskoj. 
Nu duh, ki dan i noc sve stoji svojime 

Dobrom, ti ni'ednu moc neimal nad njime 
Ar duse stakmene kada su s ljubavi, 

Druzbe tej hvaljene nitko jih neizbavi ; 
Ni manje razdvoji, ni todjer raztece, 

Svim jedna da stoji od druge dalece* 
Mocni Bog krilati, ki strile sve svoje 

U mene potrati rad divne gospoje, 
Cini toj zamirno varh reda naravi 

Cudo, svak da virno sluzi ga i slavi. 

395. 

Kamenu dragi moj, istocne ke strane, 
Stvorise tolikoj tve dike izbrane. 



202 



U istinu scinju ja, da s' gojen varh zvizda', 

Toliko divno sja liposti tve gizda. 
Ni'edno vik kamenje tej srece neima, 

Ku tve toj postenje s vile me sad prima, 
Svezan stav hez sile u taj snig pribili, 

Visnja ces kim mile nje parsi nadili. 
Da mi se kako raoc tobome stvoriti, 

Za mocju dan i noc ljuveno sve zriti. 
Oh koli razbludno trajal bih dni moje, 

Kusajuc pricudno radosti svakoje. 
Zavidir vik nebi ma misal ni'edan cas 

Tim visnjim od nebi, ki cute viecnu slas. 

390* 

Kroz misli, ke more 

Sarce me, oci su od suzah zlih more. 
Koja stvar bit more 
Od ove vik g6ra, 

Ni plam vruc toli ima u sebi taj gora , 
Srid vode ka gori 

Mecuci svoj oganj k nebesam uzgori : 

Koliko sarce me, ko u sebi sve sgara. 

Taj mi bi jur sgara 

Srica na svit dana 

Od moga rodnoga nesrecnoga dana. 

397. 

Oh da bih kako ja vik mogal izriti, 

Boles tuj (jaoh), koja cini me sve mriti 
Mi sarca kamena toliko pod nebi, 

Koga ric smucena stvorila ma nebi. 
INu ljubav, 'arvati s kome se nemore, 

Kad hocu stvarati kegodi govore, 
Videci 'ere moc jezika (vaj) meni, 

Mogla bi dat pomoc u muci pakljeni, 



203 



Postavi vez on cas na njega tvard toli. 
Da neima ni'ednu vlas izriti me boli, 

Ke sarce boliezni vecekrat izbave. 

Tim ki stis sej piesni ljubavi neprave, 

Privare nu gleda (vaj meni nebogu), 
Ni tuznim ka neda, suziti da mogu. 

mm* 

Dievojka g-ovori* 

Ja, ka bih u njegah razbludnih hranjena 
Mladjahta ter luda 

Dievojka, za moci odahnut od truda, 
S kim tuzec grem svuda , 
U tebi kuplju se, o rieko studena, 
I tvojom studeni nemoz' mi plamena 
IJgasit ljuvena. 

Scinju, da taj ljubav, koja me sve mori, 

S tobom se sgovori, 

Da parsi me vruce 

Ugasit nebudes kroz vale teku(5e. 

Za kii stvar nemilo 

Pocet cu sad te klet : oh da bi tv£ vrilo 
Jadnim se zmijami tac ljuto smutilo: 
Da te svi pastiri i vile gizdave 
Pomarznuv ostave. 

309. 

Ovo vi u piesni izpisan ljuven boj , 

Ki mi da boliezni zestoke tolikoj. 
Sve tuge, muke i evil, uzdahe, plac i vaj. 

Koje sam ja patil niekada na svit saj. 
Dvoreci s dvorbam svim vil\ punu sve slave, 

Ka ledom studenim utvardi sarce sve. 
I za jad zivotu vec mi dat neredno, 

S postenjem liepotu sadruzi zajedno. 



204 



Taj leden ja kami mnec razbit s mojima 
Bolnima zeljami i nadbam tamnima; 

Napokon kao podni nevoljna svis moja 

Jad trudni i tuzni svieh mukah bez broja ; 

Slideci ljuven slid sgodi se meni tac, 

Da za plod imah stid za platu grozni plac. 

400. 

Eleg-ia sreci. 

Pokli sam sad sam ja, i nitko da mene 

Cut moze ner dubja sej gore zelene , 
Kim mnokrat slobodno hti odhrit bez sile 

Me sarce jadovno sve misli nemile. 
Po6 cu moj cvilit vaj, kim skrovno sve sahnem, 

Jeda se kako daj istuziv odahnem. 
O sreco, ka niekad velmi me jur mili, 

Ovako zac me sad zestoko ucvili? 
Sto rano tac vele moj vaze mladosti 

Sve svoje vesele i mile radosti ? 
Zasto me obljubit htje sparva (jaoh) takoj, 

Pokli me pogubit iniase ovakoj ? 
Pokli mi s poraza iniase dati plac, 

Zac mi obraz ukaza s parvice dobro tac ? 
Vaj meni nebogu, nijesam ja tvard kami, 

Odoliet da mogu toliciem tugami. 
Ostah s tve nezgode pateci zip tugu 

Kakono bez vode studenac u lugu. 
Obujmi tmasti mrak prisvitle moje dni, 

Skrise mi zvizde zrak, sunce mi potamni. 
Bojna se hvala sva meni svim prikrati, 

Moja se horugva gori dnom obrati. 
S glave me jaoh pade ukrasni viencac moj, 

Kojim se niekade gizdah ja tolikoj. 
Sve se me medene i drage jur piesni 

U tamne pakljene svarnuse boliezni; 



205 



Medju ine me dike si ever zli (vaj m«ni) 

Obori kraj ri'ke moj javor zeleni, 
Ki sgiba s stranah svih u lieto sve grane, 

Od zrakah suncanih da mene svedj brane. 
Ki je vaj ter sad vim dragu sivar sgubiti, 

Ka s trudom velicim bude se dobiti. 
1 vidju pravedno, da zivot nas inoj 

Ni na svit, neg jedno razmirje, rat i boj. 
Bolesti, zac me ti van puta tieras sad, 

Za din't me toj riti, sto riti nebih rad. 
Bi rek mi veljase sve niesto : nehodi, 

A sarce predase prie neg se zlo sgodi, 
1 misal nehtjase nisto cin't u sminju, 

Ces me lje tiskase proc momu hotinju. 
Oh sreco prihuda i tvarda zla silo , 

Dali me od svuda okruzi nemilo ? 
Vaze mi, sto mi da ti niekad u mitu, 

Imali zlo vazda dobri su na svitu. 
Jaoh, dobro sad vidim, coeka slas eestita 

Koli 'e velicim gorkosti polita. 
Pokli se (vaj) na plac i na zled radjamo, 

I vazda zes.ok mac u sarcu imamo. 
Dobro se raoc bivsi covieku neroditi, 

Ali se rodivsi tu tako umriti. 
Oh jadna ma tugo, da mi znat tva nehar e 

'Er ovdi u dugo netarpi niedna stvar. 
1 kako ljudski rod blazen se vik riti 

Nemoze, dokli god nebude umriti. 
Zestok mi zada vaj tvoja raoc sardita, 

Nitko se neuzdaj u srecu od svita. 
'Er mnokrat u cas mal cin't sgine sasvime 

Dobro, ko nami dai' u dugo jes vrime. 
Moz' mi uzet sto imam sve, nu s tvardim sarcem 

Podnit cu protive tarpec zla svakoja. 
Ter u torn dobro znaj ('er pravo sad rit cu) 
Tebe, ka vas svit saj dobivas, dobit cu; 



206 



I necu tvi jadi da me sad vec more, 

'Ere toga radi znani mi govori : 
Ni pravo, da tuzni svedj cvili na sviti, 

Odnimit sto moc ni, razlog je podniti ; 
Jako se oholit u dobru neprima, 

Tako se ni bolit zlo u zlu neima. 
Nu ima svak na svit saj, kad pati kii boles, 

Bit kako rusa taj, ka u zlu dobra jes ; 
Kriposti zac nije, ka u sva njih cinjenja 

Vec ljudem trebuje nego li starpljenja; 
Tiem ti, ako si razuman meu ljudi, 

Protivna podnosi, a od bludnieh se bljudi; 
'Er garkos mnokrat lik u sebi zlu ima, 

Ali pak nemocnik svo'e zdravje s nje prima. 
I ako mnis, da nec' mnoz tugah zlih patiti, 

To t' pocel nijesi ti karstjanin jos biti s 
Trieba je podniti velike muke nam, 

Hoteci dobiti taj visnji dvor i hram. 
'Er hoce Bog svudi, ki s dobrim pribiva, 

Da s parva tko trudi, da paka pociva. 
I on htie bolesti patiti varh gore, 

Bez kojih uljezti u slavu nemore. 
Otide na smart sam rad nase ljubavi, 

U koj lip izgled nam za nauk ostavi , 
Da vazda na sviti, ki dobrim zlo daje, 

Budemo sliditi njegove stupaje. 
A to jes da od tugah patimo zlu nehar, 

Nebivsi vec sluga, nego li gospodar. 
I neda cloviku, ki dobra vazima 

Doli, da on viku goru ih vec ima, 
Nu ih, vieruj, dili veselo on timi, 

Kihno svit ucvili nevoljam svojimi. 
Nijednoga ni sluge bozjega, ki riti 

Moze se bez tuge i truda na sviti. 
Svi s Bogom pravedno, ki hoce ziviti, 

Velmi ce neredno sve muke patiti ; 



207_ 

Stvorca sgar od nebes blizu su viditi 
Svi ti, kim sarce jes nevoljno na sviti. 

Sve svitlji zrak stiece, svak vidi i zna to, 
Sve sto se vec pece u ognju jedno zlato. 

A clovik u vecoj sto je na svit nevolji, 
Toj vece pri bozjoj milosti jes bolji. 

srico, toga rad sto rih cut od sgare, 
Pocet cu vec od sad nescienit tve dare. 

Neg cu cint da bude slidit duh put pravi, 

J Er s nieke zlocude veomi ti naravi 
Najprie pod tve krilo clovika primilis, 

A pak ga nemilo prem sasma ucvilis. 
Blazenstva tva su sva (za sve 'er su zrit lipaj 

Nekripka, laziva, nesviesna i slipa. 
Tva dobra dielis svim, nut 1 gleda tve zlobe, 

Nevriednim, a ne tim, kima se podobe ! 
S tobom su neharna sva zla se jur stisli, 

Tva dobra privarna puna su zlih misli'. 
Svit se u tvoj svojevolji od hipa do hipa 

Poraza, nevolji, vridja 1 razsipa. 
Himbeno sve hinis, s tobom je svedjer laz, 

Dobrima zlo cinis, cic da zlih pomagas. 
Pri kojoj jur znanje vrednie jes znato 

INego sve imanje i srebro i zlato. 
Koga raoc velika tebe i smart dobiva , 

Kako sve od vika, ko s visnjim pribiva. 

1 moze sve te tve sile satarti, 

I cint pak, da zive covik vik po smarti, 
U njem je bozi dar, s kim opci on svudi, 

Protivna nijedna stvar vik njemu neudi. 
Dobro je izvarsno i vridno na sviti, 

S postenjem 'er casno uci nas ziviti. 
Ko godi s njim hodi, on ga svim cestita, 

Na nebo da vodi, na zemlji pocita ; 
I svaka na svit stvar u dugo dodije, 

A mudros nikadar, taj se u njoj slas krije, 



208 



Kom s misli znaj moje bit ce sva odnita 

Tastine tej tvoje ispraznos od svita. 
1 ufam jos, da meni cinit 6e ziviti, 

Kad drugi uzcini martva me na sviti. 
Tad ce moc svakoja zrit misal clovika, 

Sgubljenje da moja bi dobit velika. 
A tvoja zla cud taj dobrima prem prika 

Biti ce na svit saj prikorna do vika. 
Kako sve ona stvar, ka doli pod nebi 

Temeljna nije nigdar m kripka u sebi. 

401. 

E R 1 o g a. 

Pastir Damon plade smart gospoje Nike 
bratudede svoje. 

Tko mi ce jaoh dati od suzah tuj pomoc, 
Da budem plakati po vas dan i svu no6 ? 
Dajte mi vi rike vasu vlas za suze, 
Pokli me sve dike naglo smart zla uze. 
Ako ti cvili, kad me sarce, jaoh, moje 
Hti puknut ovdi sad rad muke na dvoje. 
I vi sad za mal cas skazite me piesni 
Sej moje zli poraz zestoke boliezni. 

U ove me nezgode smirno ja molju vas, 

Ako se nahode milosti ke pri vas, 

S lugovi sve vode sdruzte moj placni glas, 
Pokli smart na saj svit, smart ljuta nemila, 
Otruni oni cvit, ki bi cvit svih vila', 
Od koga govori svak skupno, da nigdar 
Narav sgar nestvori na svitu liepsu stvar. 
Zac smarti zla prika, kii duh moj neznase, 
Umori onu, ka jos ziviet imase ? 
Zla smarti nemila, sto toli huda bi, 
Da oni cvit od vilah tac naglo pogubi ? 



209 



U ove me nezgode smirno ja molju vas, 
Ako se nahode milosti ke pri vas, 
S lugovi sve vode sdruzte moj placni glas. 
Sto smarti, vaj, mene s torn vilom razstavi, 
Ka samo postene misli u duh moj stavi ? 
Da li tvoj zli umor jaoh hotje na sviti, 
Pod jedan tvard mramor liposti sve skriti ? 
Zasto mi vaj celo ti hotje odniti, 
Koje me veselo cinjase ziviti ? 
Zasto li zagubi mu slavu na sviti, 
Pvad koje samo bi drago mi ziviti ? 
U ove me nezgode smirno ja molju vas, 
Ako se nahode miJosti ke pri vas, 
S lugovi sve vode sdruzte moj placni glas. 
Ah smarti prihuda, smaiti zla neprava, 
Zlo t' me sad od svuda zled tvoja skoneava. 
Tva me stril prokleta zlo hotje raniti, 
Nu cin't raoz' opeta da budem ziv biti. 
Pokoli me blago tako hti odniti, 
Vec meni ni J e drago na svitu ziviti. 
Od sad se moj pravit zivot ce zla boles, 
Pokli me razslavit hti s njome tvoja ces. 
U ove me nezgode smirno ja molju vas, 
Ako se nahode milosti ke pri vas, 
S lugovi sve vode sdruzte moj placni glas. 
Napuni zivot moj smartnoga smart truda, 
Smart zivot ka bi njoj a meni smart huda. 
Ter moje neredno i tuzno sad stanje, 
Drugo ni neg jedno zestoko plakanje. 
I tac hud pakljeni trud sarce vazima, 
Da razlog u meni tvoje miesto neima. 
Ti meni, ma vilo, dim zivi na svit saj, 
Cini jur prem milo uzivat viecni raj. 
U ove me nezgode smirno ja molju vas, 
Ako se nahode milosti ke pri vas, 
S lugovi sve vode sdruzte moj placni glas. 



210 



Ti sama tvom vlasti od viecne ljubavi 
Zeljenje od slasti u sarce me stavi. 
Piesnima mojim ti sama dati krila, 
Da budu letiti k nebesom jak strila. 
Sto ja sad jadovan, vaj meni nebogu, 
Ovoga svijeta van bit s tobom nemogu. 
Razlog znaj naravi biese ima velja slas, 
Da mene smart stavi prie tebe pod svu v 
U ove me nezgode smirno ja molju vas, 
Ako se nahode milosti ke pri vas, 
S lugovi sve vode sdruzte moj placni glas ; 
O svite himbeni, o smarli neprava, 
Zao t 1 poraz sad meni tvoja stril zadava. 
O huda ma cesti, o zvizdo nemila, 
Zlom ti si bolesti' sarce me raznila , 
Da, smartna da mi tma sunce ono odili, 
Ko ocim mojima vodjase dan bili. 
Pravedno nas se vik zivota govori 
San, ki sni nemocnik, sien, zrak ki Ivori. 
U ove me nezgode smirno ja molju vas, 
Ako se nahode milosti ke pri vas, 
S lugovi sve vode sdruzte moj placni glas, 
Odkole tva lipos jedina priminu, 
Svakoja znaj kripos na svitu poginu. 
Ne samo povenu sve dubje i trava, 
Da nu jos zudjenu plod zemlja nedava. 
Ne samo pastiri placu te, gospoje^ 
Da nu jos sve zviri u gori ke stoje. 
Bez tebe po vas dan i svu noc sve vile, 
U cudan plac jedan zesloko sve cvile. 
U ove me nezgode smirno ja molju vas, 
Ako se nahode milosti ke pri vas, 
S lugovi sve vode sdruzte moj placni glas. 
Ljubav, ka sve sile na svitu svim parzi, 
Vas svoj luk i strile u pece iskarsi. 



211 



Stojeci kon vrila na rosnoj travici 
Odjose njih mila pievanja slavici ; 
I kad te u svoj trak smart tuzna sjedini, 
Na podne sunac zrak marklu noc ucini. 
Vridnosti radi tve, ka svim glas vazima, 
Nebo se pokri sve oblacim carnima. 
U ove me nezgode smirno ja molju vas, 
Ako se nahode milosti ke pri vas, 
S lugovi sve vode sdruzte moj placni glas. 
Kada svit ocuti, da s 1 smarti u ruke,, 
More se sve smuti od jada i muke, 
Moj se stup kameni obori, varh koga 
Mir stase jur meni ufanja svakoga. 
Ti viloj ka bi me blazenstvo sve moje dni, 
Umrivsi s tobome sve moje dobro odni. 
Pokoli tvoj ures prikrati smartna moc, 
Najsvitlji dan mi jes bez tebe markla noc. 
U ove me nezgode smirno ja molju vas, 
Ako se nahode milosti ke pri vas, 
S lugovi sve vode sdruzte moj placni glas. 
Smih mi je zla boles 3 svaka slas garcilo, 
Zrak visnji od nebes pakljeno tamnilo. 
Postena tva gizda puna sve. ljubavi, 
Nebo mi bez zvizda' sve tamno ostavi, 
Sve mi se tamno mni u tminah ziviti, 
Sunce mi svetlo ni bez tebe na sviti, 
Bez tebe svi sada vide se moji dni 
Kakono livada, ka ploda necini. 
U ove me nezgode smirno ja molju vas, 
Ako se nahode milosti ke pri vas, 
S lugovi sve vode sdruzte moj placni glas. 
Bez tebe ostah ja prem tuzno sve hode 
Jak polje bez cvitja i rike bez vode, 
Zivot se moj jadan bez tebe sad broji 
Kakono dub jedan, ki osiecen suh stoji. 



212 



Ter mogu bez vari, vaj, dobro sad riti, 

Da kripke ni stvari ni istine na sviti. 

Meni sad nebogu man te je cviliti, 

Me suze nemogu vece te vratiti. 
U ove me nezgode smirno ja molju vas, 
Pokli se nahode milosti sad pri vas, 
S lugovi sve vode utieste placan glas. 

Damon, ki ces ima od slave i znanja 

Pastiri meu svima, ki pasu imanja , 

Plandujuc sva stada pod dubjem gdi stase, 

Pun placa i jada tej rieci veljase. 

Gdi toli velika muka ga morase, 

Od smarti da slika meni se cinjase. 

Skroveno njega znaj pod borjem ja tuj stah, 

Gdi njegov vas evil taj svim dobro cut mogah. 

Ki cime k nebu tja tej rieci veljase 

U korje od dubja nozic moj riezase. 

Vridno tac buduci njih slavno toj ime, 

Neka se rastuci ponavlja sve vrime. 

mm 

E fe 1 o g* a. 

Pastiri Damon i Tirsi medju sobom sgovor cine, kazuci gdi 
Mopso place smart iste gospoje Nike. 

Vile vi, koje imate cudnu vlas 

Cinit, vik da poje ljudih se vridnih glas 
Narec'te sad meni, da mogu riti ja 

Tim, nad kim ljuveni zrak svitlo svedjer sja : 
Stvar, ka se podoba za od zla vaj dignuti, 

U svako prem doba vidiet, znat i cuti. 
Vrieme ono, ko sili medju dan tere noc 

U muci nemili dragoga dalek oc , 
Sastavi dva tada pastira p > sreci, 

Uz mila njih stada planinom hodeci. 



213 



U kojoj najpria na svietu niekada 

Zito se posija, ko radja svud sada. 
Gdi video da trava, livada kti plodi 

Za stada njih zdrava velmi se nahodi 
Na 'edan drum skupiv sva imanja mirno tad 

Siedose oba dva pod jedan dubov hlad. 
Siedeci ter takoj Damon tuj najparvi 

Izdriesit jezik svoj u govor htje ovi: 
D. O Tirse hvaljeni varhu svih na sviti, 

Molju te, sad meni za milos hti riti : 
Pri vodi studeni sto se jur kon vira 

Velik broj biese onih skupio pastira' ? 
Minute ove dni Silvanom ja no kad 

Natiecuc u piesni borah se za obklad. 
X. Mopsa znas pastira dobro ti u gori, 

Ki pase kon vira, gdi nisu sve bori, 
Ki nacin prav na svit pastirom hotje dat, 

Za orat, rezat, sadit 3 sijat, znjet i kopat : 
Videci da od njega vila se odili, 

Koja ga varh svega ljubil' je svim dili. 
Spomenuv nje dike 3 za zelju ljuvenu, 

Kroz muke velike vas kolik povenu. 
I zlu tuj boliezan nemoguc tarpiti 

U nieku tad piesan poce se tuziti. 
Ka lipa tuj meni vidi se tolikoj, 

Da u dub zeleni ureza noz je moj. 
Neka ih spomene na tojzi daj vodi } 

Tko stado prizdene za plandit kadgodi. 
D. Ah tako t' visnja ces dopustil s ljubavi 

Uzivat vik ures tve vile gizdavi.. 
I tako t- zvir prika neimala na svit saj 

Ni'ednu vlas do vika za dad stadu vaj. 
Reci mi 3 ka biese toj piesan, kroz koju 

Taj pastir cviljase zeleci vil' svoju ? 
Barstonju t' ovu ja darivam casu sad, 

Ku dobi svies moja spievaje za obklad. 



214 



T. S molbami darovi velju moc imaju 

Pritima, ki ovi nas sviet neznaju. 
Nu meni dosta jes tvoja ric na sviti, 

Ka sili sad nui ees, da t' budem sve riti. 
Ter ako svis tvoja bude me slisati, 

Sve sto znat budu ja sve ti cu kazati; 
iNeka se traje dan u dragu 'er trudu, 

Vec voli rabit znan neg stati za luda : 
»0 vilo, ti koja 

Yarh vilah svih inih bez rati i boja 

Dobivas na sviti prem sarca svakoja 

Jos da su kamena, 

U tebi mocna je toli moc ljuvena ; 
Znaj dobro, er vece ni 

Svital mi bez tebe ovi zrak suncani, 

Odkli se odili tvoj ures izbrani, 

Van koga na svieti 

Ni'ednu stvar ocima nemogu vidieti. 
Bez tebe ovdi stav 

Ostah sad kakono sred mora jedna plav, 

Bez reda ka ginuv nedarzi nacin prav, 

Za moc kraj zudjeni 

Uhitit, cim ju arve od svud val sardjbeni. 
I kako jur kada 

Zvizda, ka svitli ob dan, podje put zapada, 
Svit taman bez zrake ostane svim tada, 
Tako ti kad podje, 

Sve misli nesrecne u sarcu mom odje. 
Ja, tugu ki mnogu 

Podnil sam tebe rad, vaj, meni nebogu, 
Ziviti bez tebe nikako nemogu : 
Bivsi taj ces tvoja 

Uzrok, kim veselo na sviti zivljah ja. 
Nitko nij tko meni 

Van tebe moze dat lik rani ljuveni, 
Od trudah svih mojih pokoju zudjeni, 



^15 

Komu sam zapisal, 

Na sluzbu s vieromej sarce, urn i misal. 
Tuzne oci mojej 

Vi na svit radosti imaste svakoje 

Zaradi ljavene jedine gospoje, 

Zle volje me svake 

Koja vik tierase jak siever oblake. 
Da li me svud srieta, 

I sretav nevoljno me misli sve smeta 

Tvoja vlas, o huda nesreco prokleta : 

Koliko da sita 

Ni'esi jos me tuge jadovne od svita. 
Toliko sred luga 

Ni listja u gori, koliko za druga 

Sarce me velik broj sad nosi od tuga' : 

Ke oci me sile 

Da zeljno tebe rad u plaeu sve evile. 
Ako kad ti moja 
Piesni tuj budes doc, gdi stoji gospoja , 
Koja 6e za rados slaviti dostoja, 
Reci joj : Verni tvoj 

Prie reda tebe rad prikrati zivot svoj«. 
I>. Lovor, ki lis viku na granah svih vodi, 

Koliko planiku vridnostju nadhodi. 
Toliko toj ime, koje ti spovodi, 

U slavi nad svime vise se sad vidi. 
Oh da je blazena medju svim vilami 

Taj vila hvaljena, koja ga zamami, 
Blazene i grane od duba zelena, 

Ke easno sad hrane glas od nje imena. 
Pokli una uzrok bi, da nasa livada 

Nad svima pridobi u svemu 5as sada. 
T. Taj piesan ljuvena, ku hvalis sad takoj 

Ni blizu takmena k onojzi nje drugoj. 
Ku dritgi dan stvori za tim dnem kroz por, 

Zacuvsi, da mori nemoci zle je vlas ; 



216 



Od ke je slovah broj izredjen svim sdvora, 

Veljase ovakoj u kori javora: 
»0 Boze svim pravi, 

Ki najpri nadje lik u bilju i travi, 

Kim mnoiih, ne sebe, naredno ozdravi, 

Kad sarce toj vili 

Strilome olovnom zla ljubav prostrili. 
Ako kad umarli 

Snizan glas u molbi tva milos zagarli, 
Molju te s licim tvim sad ovdi priharli 
Za pomoc dati toj, 
Ka suzi s cemera u muci nerednoj. 

smarti, zivot njoj 

Ako ti zaslonit uzbudes kroz lik tvoj, 
Uza nju shranit ces i meni zivot moj, 
'Er bez nje ziviti 

Zivot moj nemoze nikako na sviti. 
Znam, da znas dobro ti 

Kako taj, ki radii jesi se ljubifi, 

Koli 'e huda ces dragu stvar sgubiti; 

Kii poznas kroz dila, 

Da te je u svemu kriposno ljubila. 
Svim molbam kim mogu 

Tebi se ja molju sve kako mom Bogu, 

Da meni kroz tvti moc pomozes nebogu 

Rad vile, ka svu vlas 

Na pospieh sve gubi, nekarzmav zli poraz. 
Tebi, ki verna bi 

Pomoc svim umarlim u svakoj jur dobi, 
Milostiv sve biti velmi se podobi, 
Bivsi ti viecna stvar, 
Kdj svietni naudit nemoze ni'edan var. 

1 nagli sad ured 

Postavit jadu zlom podoban vriedan red, 
Pri neg se ozledi jadovna huda zled , 



217 



Ka bi rek da harli 

Sve naglec, da pri ces k sebi ju zagarli. 
Hudu zled odtira, 

Ter neda cime mac svoj britki podira, 

Da ona, ka bolje sve stvari probira, 

Kroz slipo nje dilo 

Ubrati jur bude sej voce nezrilo. 
Ma pjesni prituzna, 

Ako kad budes doc k onojzi, ka suzna 

Darzi me u uzi ni kriva ni duzna, 

Reci joj : Tvoj ce rob 

Buduci sto tebi, uljesti ziv u grob.« 
I>. (Nescienjah ja ni'edno umarlo na sviti 

Da moze naredno recenje tac biti. 
Sladko je zrit k zeleni kraj vode studene: 

Nu sladje dvas meni tej piesni medene. 
T. Cudan bi jos ures u piesni pak onoj, 

Kad zacu, huda ces da skrati zivot njoj. 
Ka mu da znati red u tojzi nezgodi, 

Da malis sama zled cloviku dohodi. 
P astir } ki eanjena 

Jes sarca kroz strile od boja ljuvena, 

Pod sieni siedeci od bora zelena, 

Uz koi virase 

Voda, ka drag romon u hladu cinjase. 
iNemoguc garkosti 

Tarpiti, koja mu s velikom silosti 
Stirase parvi cvit od svoje mladosti ; 
S velikom boliezni 

Piazbi svoj skroven muk u take on piesn 
Odkole ti minu 

Ma vilo dalek tja, s tobom znaj poginu 
Sva svitlos jur ona, kom zora ma sinu, 
Najprie kad meni 
Pokloni za rados tvoj ures ljuvenL 



218 



Kako kad studene 

Zime moo zla pride, sve stvari zelene 
Cini mraz ledom zlim naredno da svene, 
Tac i ti kad ide, 

Zlim jadom me slasti cini, da poblide. 
Bez tebe ostah, vaj, 

U tuzi cemernoj kakono ptica taj, 
Kad druga dragoga izgubi na svit saj, 
Nigda ona nece 

Na grani zeleni pristati vik vece. 
Gdi godi zac" budu, 

(Zacet bih na svit saj po toli ces hudu) 

Nikako nac mira nemogu mom trudu; 

Nemogu bez tebe 

Ziviti, koliko sam isti bez sebe. 
Pomnjive tej pcele 

U gori lietnji evil kusati sve zele, 

A mojim ja tvoje pozorom vesele 

Pozore, kim slike 

Nije bil\ ni'e sada, ni ce bit u vike. 
Kada se uputi 

Na taj put, voda sva jadom se zamuti, 
A nebo potamni u muci priljuti : 
Ter more odvece 

Kroz sardjbu zlih vietar udari na smece. 
I imanje ko zna se 

Pretilo koli bi, nehtje vec da pase 
Trav biv zacuvsi nemile tej glase. 
Neg poce cviliti, 

Kroz muke njih tuzne, cemevne na sviti. 
Varh rosnih travica 1 

S jutra kad iztece zorome danica, 
Zamuknu zuber tih, od lietnjih slovica', 
A mile njih piesni, 
Sve vile svarnuse u gorke boliezni. 



219 



Blazene tej strane, 

Ke sada imaju nje dike izbrane, 
U kojih skroveni lieci su za rane, 
Ke ljubav satvara, 

Cime nas mukam zlim trudeci umara. 
Kad sa mnom ti biese, 

Prolitnje sve cvitje razliko svud ctise, 

A med taj prisladci iz dubja tecise: 

Nu od mene tvoj stupaj 

Kad odni, sve sgibe toj meni na svit saj 
Vidil su uza se 

Deset krat livade zutiti tej klase, 

Koje sarp na vrime u snopje popase, 

Odkli me podlozna, 

Ljubavi, ucini tvoja moc uzmnozna. 
Dokole uzteku 

Rike, i zraci od sunca uzpeku, 

I ovce uzpasu tuj travu njih meku, 

Vazda cu ciniti 

Od tebe spomenu neumarla na sviti.« 
Toj ti 'e uzrok bil, za koi dobro znaj 

Biese se jur skupil pastirah vas broj taj. 
Jednaga ki rise meu sobom rad toga, 

Sad se dni vratise vremena staroga. 
Pokli se kroz vile, ke nami \ladaju, 

Ovako sad mile piesance spievaju. 
I>. Piesni tej pravo jes uzdignut do zvizda' 

Pokli u njih taku ces visnji nam Bog izd, 
Ke na svit hvaljene dotle ce, mnju, biti, ' 

Dokle plam ljuvene uzbude goriti. 
J Er toli sladak glas ptica ona neima, 

Ka zacuv smarli vlas piet pocne piesnima 
Ni ona pak druga, ka slavna tac biva, 

Da vazda sred luga lietnji dan pripiva, 
Koliko sladko jes spievanje, koje ti 

Za moju dobru ces poredom htje riti. 



220 



X. Jos za tim piesnima, znaj, ke rih odi zgar, 

Rukama svojima stvori on ovu stvar. 
Obiesi na dub taj darove mnoge tad, 

Ke niekad na svit saj dobil je za obklad. 
I diple sve mile, koliko da veli, 

Moj zivot bez vile vec spievat nezeli. 
Tako ti nacin da, ki neznan nevidi, 

Da o njem svak tada u slavi besidi. 

403. 

U * in art g-ospoclje Hike. 

Ni na nebu goru svitle zvizde zriti, 

Ni plavi po moru tihu se broditi, 
Ni poljem konjike oruzne gledati, 

Ni zvieri tej prike u lovu tierati ; 
Ni dobra zudjena glas dobar primati, 

Ni pisma hvaljena u piesni slagati ; 
Ni vile Ijuvene it slisat, u broju 

Uz vode studene veselo gdi poju ; 
Ni ni'edna ina slas, koja jes na sviti, 

Moze mi zli poraz iz sarca odniti. 
Toliko zlo sgubi mii kripos do umora 

Ona, ka svitlos bi od moga pozora. 
I tac me jad kolje, da zelju umriti, 

Za zrit tu ku bolje nebise viditi. 

404. 

U smart iste g-ospodje. 

»0 sunce, Boga nd hoti mi sad riti, 

Sto svitlis svitlje sad neg nigdar pri sviti ? 

Nebivsi na sviti vec one, koja nas 
Cinjase ziviti, veselo svaki cas. 

Tebi se sad prima za zalos vil 1 take 

Obujmit tamnima mracima tve zrake.« — > 



221 



»Mili moj, vik takoj razuman rit nece, 

Yidinje tvoje toj kratko je odvece. 
Promiene coek nikad u meni ni vidil, 

Kakva me vidis sad, taki sam Tazda bil. 
Cim svitlim na saj svit ja ljudem s neba sgar, 

Nemoze manja bit ma svitlos nikadar. 
Nu drugo sunce ono, ko sada na sviti 

Ti places toliko, 'er boce umriti, 
Polipsat u mrake., velmi zlo cinjase, 

Prisvitle me zrake, cim doli svitljase. 
Tim svitlji ja sada vidim se znaj tebi, 

Ter onda, jur kada na nebu nje nebi.« 
Tako ja hvaljeni uprasam sunac zrak, 

1 tako on meni odgovor daje pak. 

405. 

Xadgrobje istoj gospodji. 

Putnice, ako kad stvar zeli svarsenu 
Znat 3 pozri ovu sad sagradu kamenu. 

Ovi sad mramor bil, i ploca nemiJa 
Pokriva onu viJ', ka bi cvit svih vila J . 

Umarlo ovdi jes, a viecno vieruj znaj, 

Svi s njim sgar od nebes uziva viecni raj. 

406. 

Opet u smart iste gospodje, 

Vilo, ka na svit saj gizdas se tolikoj, 

MaF ustav tvoj stupaj, ter prosti pismo ovoj, 
Ko stivsi si kami cim budes gledati, 

Ako ti suzami nebudes plakati, 
Tvardosti za zlamen ti s' ista na sviti 

Pritvardi taj kamen mores zvat i riti. 
Vil J ovdi ja Nika lezu sad, koj nebi 

Ni'edne vil vik slika takmena pod nebi. 



224 



409. 

Svietovne serene, kih je ovdi velik broj, 

Smamise jaoh mene, da vece ni'esam moj. 
Himbeni njih mi glas s privarnom naravi 

Svu slobod, slavu i cas prem sasma zatravi. 
Ter kroz njih taj stvor zal sve mi se satira, 

Razbor, urn i misal, spoznanje i vira; 
I nidnu necini duh satvar s vridnosti, 

A istom se traju dni bez ni'edne koristi. 
I za sve 'er brinju zledi se, koj klanjam, 

Vidju zlo 'er cinju, a od zla se neuklanjam. 
Smirno te ja zatoj sad molju u vas glas, 

O visnji Boze moj, ki primi smart za nas ; 
Odzdeni od mene, da tja zled ma mine, 

Njih vari himbene, kimi svit sve gine. 

HO. 

Sad poznam kroz moj trud, o gorka ljubavi, 

Koje tvoja cud himbene naravi. 
Pun je dvor tvoj ljuven uzdaha i placa, 

U medu jed skroven, u cvitju zla draca. 
Ter duh moj kaje se, nescinec da nigdie 

Skroveno taje se pod cvitjem zle zmie. 
O visnja naravi, koju svit vas slavi, 

Ti mene izbavi od ove ljubavi. 

411. 

Veo nevieruj tastoj lazi, 

Privarena duso moja, 

Ni u cem nemoz' nac pokoja, 

Da se zelja tva utazi. 
Tacte vriednu htje stvoriti 

Bog, da umarla ni'edna satvar, 

SNemoze ti jur nikadar 

Duhu zelju samiriti. 



225 



Stogod misli tve ikadar 
Pomislise, sve imise, 
I tvim ocim ni'ednu satvar 
Nezabranih, ku zelise. 

Robje, konje, sluge, blago 
Uzivase zelje tvoje , 
I kamenje ono,, koje 
Na seni svitu tac je drago, 

S svitom svile svake nosi, 
Jede u srebru i u zlatu, 
I u tern ni'ednu dobru platu 
Misli zeljnoj tvoj neizprosi. 

Nil sad pokli kroz sviet sveti, 
Znat mi od stvari da istina, 
Da 'e sve izpraznos i tastina, 
I cemeran trud pameli : 

Duso moja, riti mogu, 
Isti, isti svudi gdi ces, 
Nigdi mira najti neces, 
Nego u samom jednom bogu. 

Svaka na svit stvar dodije, 
Ku godir se coek cin't stavi, 
Nego samo zrak ljubavi 
Bozje, kojoj svarhe nije. 

Doj ma duso, s ke sve ginu, 
Bivsi u srecu dana meni,, 
Sto nec pustit hude sieni 
Zagarlivsi pravu istinu. 

Neslid tasto vec gorinje, 
Pusti srebra, pusti zlata, 
Er u tomu ni'e ti plata, 
Bivsi viecno ti stvorenje. 



224 



409. 

Svietovne serene, kih je ovdi velik broj, 

Smamise jaoh mene, da vece ni'esam inoj. 
Himbeni njih mi glas s privarnom naravi 

Svu slobod, slavu i cas prem sasma zatravi. 
Ter kroz njih taj stvor zal sve mi se satira, 

Razbor, urn i misal, spoznanje i vira; 
I nidnu necini duh satvar s vridnosti, 

A istom se traju dni bez ni'edne koristi. 
I za sve 'er brinju zledi se, koj klanjam, 

Vidju zlo 'er cinju, a od zla se neukianjam. 
Smirno te ja zatoj sad molju u vas glas, 

O visnji Boze moj, ki primi smar t za nas ; 
Odzdeni od mene, da tja zled ma mine, 

Njih vari himbene, kimi svit sve gine. 

HO. 

Sad poznam kroz moj trud, o gorka ljubavi, 

Koje tvoja cud himbene naravi. 
Pun je dvor tvoj ljuven uzdaha i placa, 

U medu jed skroven, u cvitju zla draca. 
Ter duh moj kaje se, nescinec da nigdie 

Skroveno taje se pod cvitjem zle zmie. 
O visnja naravi, koju svit vas slavi, 

Ti mene izbavi od ove ljubavi. 

411. 

Veo nevieruj tastoj lazi, 

Privarena duso moja, 

Ni u cem nemoz' nac pokoja, 

Da se zelja tva utazi. 
Tacte vriednu htje stvoriti 

Bog, da umarla ni'edna satvar, 

INemoze ti jur nikadar 

Duhu zelju samiriti. 



225 



Stogod misli tve ikadar 
Pomislise, sve imise, 
I tvim ocim ni'ednu satvar 
Nezabranih, ku zelise. 

Robje, konje, sluge, blago 
Uzivase zelje tvoje , 
I kamenje ono,, koje 
Na sem svitu tac je drago. 

S svitom svile svake nosi, 
Jede u srebru i u zlatu^ 
I u tern ni'ednu dobru platu 
Misli zeljnoj tvoj neizprosi. 

Nu sad pokli kroz sviet sveti, 
Znat mi od stvari da istina, 
Da 'e sve izpraznos i tastina, 
I cemeran trud pameli : 

Duso moja, riti mogu, 
Istij isti svudi gdi ces, 
[Nigdi mira najti neces, 
Nego u samom jednom bogu. 

Svaka na svit stvar dodije, 
Ku godir se coek cin't stavi, 
Nego samo zrak ljubavi 
Bozje, kojoj svarhe nije. 

41£. 

Doj ma duso, s ke sve ginu, 
Bivsi u srecu dana meni,, 
Sto nec pustit hude sieni 
Zagarlivsi pravu istinu. 

Neslid tasto vec gorinje, 
Pusti srebra, pusti zlata, 
Er u tomu ni'e ti plata, 
Bivsi viecno ti stvorenje. 



226 

Kako clovik, ki putuje, 
Cim mu zedja svies porazi, 
Sve sto vece vodu pazi, 
Sve to vecu zedju cuje. 

Tako sarce sve sto zudi 
Vece segaj svita stvari, 
To vec kroz njih skrovne tari 
Zeljnom misli pa met trudi. 

Rad blazenstva nam viecnoga 
Nedaj zeljam vik od svita, 
Ke su izpraznos prem ocita, 
Da te dignu s puta toga. 

Nu kao putnik kada vidi, 
Gdigod grede, !ipu satvar, 
Na nju nece stup nikadar 
Ustaviti, neg put slid i . 

Takoj i ti videc ukras, 
Ki bludnosti duh zanosi, 
Pozri, razlog ko li prosi, 
A pak pozor digni on cas. 

Tae htec vrime tvo'e sfcrajati, 
Dobit cemo dobro tvore 
Toj blazenstvo, ko nehiore 
Nidne svarhe viku imati. 

413. 

PJacte oci tuzne moje, 
Dokii dodje smart nam sgara, 
Gic 'er vrata bog zatvara 
Tim, ki u griehu svedjer stoje 

Vazda se ce na svit pravit, 
Da ne mudro ima znanje, 
Tko uzbude sve ufanje, 
U zemaljske stvari stavit. 



227 



Ustavit se vik nemoze 
Lipos, mlados, zivof, dika ; 
Nu sve biezi kako rika, 
Kojoj dazdi vlas umnoze. 

Sve je vieruj nica palo, 
Sto godir se igda trudi, 
Lud je clovik, koi zudi 
Stvar, ka na svit tarpi malo. 

Umnozit. bill vazel pravi 
Zlato, taj ki sve o njem radi, 
A u toj dodje iznenadi, 
Ter ga zlatom smert razstavi. 

Svoje zivljenje vazda prodje 
S nacinome veoma zlime, 
Tko ima vrieme, ipak vrime 
Ceka, dokle drugo dodje. 

Oh kolicih privariti 
Bude, ter se pak duh boli, 
Ovi zivot, koi toli 
Mi zelimo sve ziviti. 

Mnozi odluce svu zled hudu 
Ostaviti, i zla dila : 
Nu kad dodje smart nemila, 
Uzdisat je pak zaludu. 

Tim bolimo grih na sviti 
Svim boljenjem pokornime, 
'Er kad nam se uzme vrime, 
Jaob, sagriesih man je riti. 

Tere visnjoj sgar kriposti, 
Vrieme ovo ko imamo, 
Sve na sluzbu verno damo, 
Neka nasu zled oprosti. 

Nece cin't nas stat za vrati, 
Da se u griehu zivot straje, 
'Ere tomu ki se kaje, 
Viek mu milos Bog nekrati. 



228_ 
414. 

Jaoh 3 duso ti moja, kojojzi na sviti 

Sgar Bogorn bih dan ja za s njome ziviti, 
Probudi razum tvoj, ter htinje ostavi, 

S kime si tolikoj sluzila ljubavi. 
Griha slas kratka jes, ku tva svis vazima, 

Nu pedieps i boles vik svarhe neima. 
Neznas li, visnji sgar 'er karav sve vika, 

Yideci zlu riehar gresnoga clovika? 
Vi, koji budete vas pokoj imaii, 

Tezko vam, 'er cete napokon plakah. 

415. 

Pokli me ovakoj syojima nehari 

Ljuveni nepokoj zestoko privari , 
I zli svit himbeni kroz svoju jadnu slas 

Nevoljnu vaj meni satvori hud poraz, 
Ti cini boze sgar, da vece na sviti 

Za umarlu ni'ednu stvar nebudu mariti. 
Pak sarce u moje studeno postavi 

Plamen vruc od tvoje jedine ljubavi. 

41 CI. 

Sptevaoeem. 

spievci moji m\\i, 

Pokli ste zle varke od svita skusili, 
Spievat se svaki vas od boga usili, 

1 zelje zle jada 

Neslidte, 1 ere vik u boles upada 
Svakoja ljuvezan, ku razlog nevlada. 
Taj vasa skrovita, 

Piee'te mi, sto 'e ljubav, neg jedna ocita 
Izpraznos, siena, san i tastos od svita ? 



229 



Oh cim vi ziviti 

Dana je vlas, nemojte vec htinjom dvorili 
Za paka u tugah jadovno nemrili. 

Nu sarce onome 

Ljubavi uzezte, na nebu kojome 
Moc cefe ziviti s radosli viecnome. 

'Er se rit moze slip, 

Ki dusu ostavlja, a samo stvorit lip 
Uresom nastoji umarli tamni kip. 

Dusa biv viecna stvar „ 

Najliepsi jur darov od Boga ljudem sgar, 
Ki svarhe imati nemore nikadar : 

U vasoj kad puti 

Vasa ces ku nemoc i malu ocuti, 
Sto lika' vazima za moc ju dignuti. 

A ako vi kad dusa 

Kom zledi bolnome vasu svis zadruza, 
Vik nece za nju lik ni mao da kusa. 

Zlo je, gdi se lici taj 

Stvar, ka nas dovodi na smailni pakljeni 
A ona ohodi ka dava viecni raj. 

Tim druzbo ma mila,, 

Pustite obcena taj vasa vi dila, 

A stvorcu sad spievat otvorte sva krila: 

Ter trudom takime 

Dobite divnu cas, dokli vi jes vrime, 
Ko ako pustate, zgibe vam sve svimc. 

Nece vam na sviti 
Potrebni taj vas trad nikako vik bili, 
Nu cete viecni raj vi njime dobiti. 

Necini Boze moj, da u led postavi 

Milosni plamen tvoj od viecne ljubavi 

Neposluli hudi moj i ma zled velika; 
Buduci fa stvor tvoj i tvoja prilika, 



230 



Ti hotie jur sliesti s nebeske vising 

Za patit bolesti rad nase krivine. 
Ako je ljubav taj pri tebi jos cuti, 

Molju te moj stupaj na prav put naputi, 
Slobodi sad mene, smirno te ja molju, 

Zie tuge ljuvene, kom tuzec sve bolju ; 
Dostojan svim da ja nfesam har za taku, 

Nu dobros tva velja dobiva zled svaku, 
Ter vazda rad toga neka se grieh straje 

Pomagas svim toga, koi se jur kaje. 
Tim viecni kralju moj, od viecne visine, 

Nemoj cin't sluga tvoj u grille da zgine 
IN eg oplae sve moje od griha zle rane, 

Vodome od tvoje milosti izbrane. 
INeka ja budu doc s imenom tvojime 

Tu, gdi smart neima moc ni mieslo ni vrime. 

Jedini Boze moj, smirno te ja molju, 

Pokli mi zli pokoj zlu zada nevoiju, 
Ljubavi ka hini, da moj duh porazi, 

Zli uzal prikini, a plamen ugasi ; 
Inako zivot moj, ki slobod svii proda, 

Ljuveni nepokoj na vieenu smart poda ; 
Er taj rat skrovena, kom svis ma sve tuzi, 

Jur je smart pakljena zivotu i dusi. 
Pak sarce u moje tvd misal postavi, 

INa svitu rad koje clovik se blag pravi. 

410. 

O stvorce mill moj, ki smarti tvom shrani 
Svit, koi tolikoj grieh om se zlo rani, 

A ko se smili kad milosna ces tvoja, 

Molju te smil' se sad moljenja na moja. 



231 

Er ako cut na svit budes me moljenje, 

Tebi ce hvala bit a meni spasenje. 
Zle tuge Ijuvene, ka mi da mucenje 

Slobodit hti mene, bivsi tve stvorenje, 
Znaj griha na sviti da nasieh ni'e rati, 

Miesta imal nebi ti za milos stvarati. 
Kaju se lie sad ja, i tuzu i bolju, 

Godista sto moja potrajah na volju. 
Time tirn ki s 1 moj bog. molju tc svirn sada, 

Cin htinja da razlog uzdarzi i vlada. 

4SSO. 

visnji otce moj, kriposti velika, 
Ka ljubi tolikoj gresnoga clovika. 

Da rad zlih krivina' njegove naravi, 

Tvojega jur sina na zlu smart odpravi. 
Ki pati svili muka 1 radosno sve smece, 

Za izet ga iz ruka' od hude nesrece. 
Molju te sad, za tvu tu ljubav veliku, 

Meni zled nepravu htij prostit gresniku. 
Ja pred tvu greni diku kakono nemocnik, 

Ki grede k licniku za od njega imat lik ; 

1 htij me naputit, pn nego utonu, 
Kako cu dobro it po tvomu zakonu. 

Er bez tve milosti mi hudi gresnici 
Vazda smo s tamnosti u muci veliei ; 

I nigda ni'ednu stvar ni'edan nas na sviti, 
Dobro jur nikadar nemore stvoriti. 

431. 

Tebi, ki s 1 svemu red, i ki si viecni sam, 
(Nekriju ja mu zled, ku dobro sad poznam 

Svies moga zivota, velmi zlo zatravi 
Umarla liepota cemernom ljubavi. 



232 



Ter jedne rad zene, kti sluzih i slavih, 

Sve misli hvaljene u zabit postavih. 
Tim stvorce od nebi, kime se ja dicem, 

S spriklonim sad k tebi sarcem se uticem, 
Ti svarni stupaj moj na on put, ki vodi 

Tuj, gdi se drag pokoj bez konca sve plod 
Neka ja u sudu oda zlih zlobnika' 

Sginuti nebudu, tva buduc prilika , 
Ti na svit rad koje sniziv se jak sluga, 

Podnese svakoje nevolje zlih tuga\ 

visnji Boze moj, o Boze jedini, 
Ki rici u jednoj sve stvari ucini, 

Molju te sada ja bolestan svim dosti, 

Sgriesenja sva moja milosno ti prosti. 
Nemoj zrit na moje neharne krivine, 

Nego li na tvoje milosti jedine. 
Tva dobros velika na ljubav gledaje 

Nece smart gresnika, neg da se on kaje. 
Ter nam hti rit takoj, svak ovoj cuj i znaj, 

Er dosal za inoj ja ni'esam na svit saj. 
Neg za moo zgubljene kakogod skupiti 

Ovce, da kon mene vik budu ziviti 
Zgubljeni taj sam ja stvor, ki t 1 ni na broju, 

Ter dalek pokoja u tugah zlih stoju. 

1 jos cu u mukah stat gorih po vas vik, 
'Ere sam u rukah od mojih protivnik, 

Tva miios ako me, za skratit me trude, 

S svojime sladome sjedinit nebude. 
Joste nam li pravi za vecu nasu har: 

Tim ki su sve zdravi, potreban ni liekar : 
Neg onim, ki budu u tuzi imati 

Kii nemoc zlu hudu, kom zivot rok krati, 
Nemocnik ja sam taj, ki pomoc tvti zovu, 

Pokli me gresni vaj tiste zled u ovu, 



233 



Ka jade kroz svoje cemerne na sviti 
Nevoljne dni moje barzo ce skratiti. 

Ako mi tvoja ces na mu zled gledaje 
Neskrati zlu boles, ka dusi smart daje. 

423. 

O visnji moj Boze, koi si na nebi, 

Pokli se nemoze bez tebe prit k tebi ; 
Milosti tvom milom pomoz 1 me skoncanje, 

U nikom 'er inom neimam ufanje ; 
Ter zelje odzdeni kroz moci jedine, 

Ke vidis u meni, da dusi zlo cine, 
Pri, neg ma zla silos na gore izide, 

Cin' velja tva milos da moj grih nadide, 
Na nacin hvaljeni neka se potraje 

Ovo, jur slo meni zivota ostaje. 

424. 

Oct svetoga prieestfenja. 

Boze, ki svakoja stvori eas u jedan, 

Za sve da niesam ja podobno dostojan 
Primati kruh oni u moje jedenje, 

Ki s neba ti doni za nase spasenje : 
iNu milos tva velja sminje mi toj daje, 

Da idu k njemu ja snizno se klanjajc. 
U parsi ler moje primam kruh sveti taj, 

Kim duse dostoje uzivat viecni raj. 

Angjelski vas se broj raduj sad i uzivaj 
U slavi toj visnjoj, gdi otac Bog pribiva; 

I svako jos svudi od zemlje jur celo 
U sebi bud' svudi prem sasma veselo ; 

Zarobljen danas bi, da cvili do vika 
Oni, ki zarobi parvoga clovika. 



234 



Koga grih sad moze blazen se sasma rit, 
Pokli ga ti Boze tako hlie odkupit. 

Umarllm g-ovorenje 1. 

Hotijte pogledat svi sa mnom umarli, 

Gdi za nam zivot dat smart stvorac zagarli ; 
Zli se puk skupi vas ter njega zaveza., 

Ki bise vridna cas od visnjih nebesa' : 
1 svi oni, koji ga u putu slidise, 

Zledno tuj (jaoh) svi ga oslavit hotise. 
IN i moc nit bez placa, kako mu zlu krunu 

Na glavu od draca stavise svu punu. 
INl manje bez tuge ocima pogledat, 

Za siobodit sluge gdi sebe hti prodat; 
Idjase mucec (vaj), da zivot svoj skrali, 

Kakono ovca taj, ku hoce zaklati. 
Jaoh, na kars pribise , da bude tuzno umrit, 

Ruke, ke stvorise nebesa, zemlju i svit. 
Joste en n't ovOj sto bez suz nepisu, 

Garka zuc njegovo bi pitje na krizu : 
Pak jadno 7a time na darvu gdi bise, 

Zlim kopjem bojnime parsi mu ranise ; 
Zlocincu jos glavu od smarti prostise, 

A bozju karv pravu nepravo prolise, 
Bez prava razloga 3 o puce nepravi, 

Zac Boga ti tvoga na gorku smart spravi ? 
Videci tuj gola gdi ga puk umori, 

Od muke, na pola carkva se razori : 
Sve visnje kriposti ganuv se uzbise, 

I sunca svitlosti pomarcav stamnise: 
Tezko se kamenje od grobov otvori, 

Video zlo stvorenje gdi stvorca umori ; 
Sve stvaii stvorene stvorca smart cutise, 

Propasti pakljene vrata se razbise. 



235 



Tako t' bog', ki gori na krizu visase, 

Svom smarti umori smart, ka nas morase. 

Pastir je dobri ovoj, ki za svoj shram ti, 

-Sgubljeni stadni broj nestedi s' umriti, 
Od zdravja u njem n i ni'ednoga jar eina, 

On rane sve podni rad nasieh krivina'. 
Usti su jaoh cvit njegove medene,, 

Kakono jedan cvit prid mrazom ki vene. 
Svakomu sad se mni i vidi u svcmu, 

ftjegova da vec ni (jaoh) lica na njemu. 
Ka ovo jes ljubav moci sgar jedine, 

Poginut htje ti prav neka kriv nezgine. 

Ko je taj, ki moze bez piaca sad riti, 

Kako ti rnoj boze hti za nas umriti ? 
Podni trud svarseni zivuci u vaju, 

Neka smo sdruzeni mi s to bom u raju, 
Sve rane, ke ima zivot nas, ozdravi 

Ranami svojima, ke na se posiavi, 
Cudna je stvar ovoj : bez svoje potrebe, 

Za odkupit bog puk svoj, hti prodal sain sebe. 

Suzam se zamuti, o vodo studena, 

I ti jad zao cuti dubravo zclena; 
Cvilite kamenja, tuzite mramori, 

1 vi sva stvorenja, koja ste u gori : 
Placi svak na sviti cemerno suzami, 

Saree me placi ti, ako nis' tvard kami. 
Pokli puk nepravi pun jada svakoga 

Zivotom rastavi sgar boga viecnoga, 
Ki njega sgubljena, u vodi gdi hodi, 

Sred mora carljena zle smarti slobodi, 



236 



430. 

O boze prcsveti, ki zives u viku, 

Da li htie uzeti ti nasu priliku 
Da li htie zle tuge patit zla svakoga, 

Za-slobodit sluge od robstva viecnoga ? 
Da li tij ma slavo, kroz tvii moc jedinu, 

Za nase, nepravo, nepravde prav sginu? 
Koju stvar na saj svit, o boze istini, 

Imase ucinit, ku za nas neucini? 
Duso ma na svit saj sve ino ostavi, 

A milos razmisljaj od ove ljubavi. 

431. 
¥ai»Iiu fcarsta. 

U ovomu cloviku, clovice nepravi, 

Tvoja zled veliku zle smarti izbavi. 
'Er darvo kao voca branjena uzrok bi, 

Zle smarti da zloca smartno svit pogubi : 
Tac darvo od karsta, kim se Bog vas rani, 

Uzrok bi, da varsta ljudih se sva shrani. 
I kako coek parvi uzrok .bi ncharni, 

Smartnome da karvi svih nas svit oskvarni: 
Clovik drugi ovi tac svom karvi uzrok bi, 

Da smarti zle se mac prem sasma pogubi, 
I kako puk parvi, ki zakon tierase 

Od zviri u karvi shranjenje imase: 
Tac i mi imamo u bozjoj spasenje 

Karvi, kad stvaramo kogodi sgriesenje. 

U ovomu zivotu tko kratkorn na svili 
Mni miran moc biti, 
Kakono otrok mlad 

U rietar bieguci postavlja on svd nad. 



237 



Er kako pod suncem snig i led topit se, 
Tako jur veli se, 
Da na svit gubi se 

Svaka slas, kom sarce radosno veli se, 
Svak vidi, tko pamet svii hoce posiavit, 
Er viere ni u cem nam nedarzi ovi svit, 
. Ki dili plac i strah, 
I svaku 'er satvar, kd nebo prikriva, 
Nesreca laziva 

Kakoao vietra gnjiv zemaljski drobni prah 
Prominja i obratja na svako botinje, 
Ta je njoj dana moc, vlas, sila i htinje, 

433. 

UmaFliem govoFeisJe 

umarli tamni ljudi, 

U sto ufanje vi stavljate? 
Nevidite 'er zlim bludi 
Segaj svita vas varate? 

Nemojte se toli vele 
U toj zlato vase uzdati, 
'Er sve ono, sto oci zele, 
Sve napokon vrime krati. 

Zivot nas je slican k sieni, 
Koja velmi barzo prodje, 
Mnokrat clovik kada scieni 
Poeinuti, smart mu dodje. 

1 ako vrieme sve ukrada^ 
I dni vasi malo stoje., 
Nemo' da vas trud pripada 
Za ciniti dobro koje. 

'Er se ovi bitak mao 

Nas, da e' drugo,, rec neprima, 
Nego jedan morski vao, 
Ki vik s krajem mir neima. 



238 



Tim vi, svietu ki dvorite, 
Cim vi'e sunce na istoei, 
Blago vami ako oei 
Za vremena otvorite. 

434. 

ilauk svojlist piessiini 

piesni vi moje, ke biste stvorene, 
Gic da se glas poje vile me ljuvene, 

Da vas svit prosudi, vam je sad otiti, 
Meu vile i ljudi razlike na sviti. 

Tim imao putovat toliko dalek tja, 
Ovi svit hocu dat za nauk vami ja. 

Ako ki ljuveno duh zivit vidite, 
Njemu se snizeno poklonit hotite. 

1 stec vas koju stvar ako bi on vidil, 

Ka nebi za moj var u cem god dobra bil, 
Nikako u tomu zle volje neuzmite, 

Veselo nu njemu ovako recite: 
Pvusa, ka sred gore obci se radjati, 

Viku se nemore bez drace ubrati. 

435. 
U iste piesni, 

O listje me spievno, ko stvori ljuven vaj, 

Vilu mti kad divno ja sluzih na svit saj. 
Trudnqjzi ruci moj biv doslo jur vrime, 

Zudjeni dat pokoj, ki drag tac jes svime; 
Pokli poc dalek tja imate tolikoj, 

Svit vi ovi daju ja, buduci stvor vi moj : 
Neuzmite boliezni, ako bi tko rekal, 

Da ni'esam s ljuvezni vas dobro izrekal. 
Nu njemu vi naloj hotite tad riti : 

Kad u ki perivoj ti budes otiti, 



239 



Ubrav cvit na grani, neodjes ii dracu vik, 
Cic da te nerani kroz ta nje naein prik ? 

To isto stvor tva pamet ovdi sad, gdi sam ja, 
Sto 'e dobro, htij vazet, a sto 'e zlo pustaj tja. 

430. 
U Iste piesni. 

Me piesni, u cerau bivsi vam zazreno, 

Molju vas, vi njemu recite snizeno : 
Isti ga gdigod hoc, strioca nec viditi, 

Koi ce vazda moc u bilie^ udriti ; 
Toli bi u cerau bil vi jos zazreno, 

Opeta vi njemu recite ljuveno : 
Od dobre tac sciene ni'e zemlje na sviti, 

Ka nece kupiene kad godi roditi, 
Toli bi u cemu jos vi bil zazreno, 

Molju vas, vi njemu recite casteno: 
Umarla ruka nas izpisa, cime njoj 

Ljuvena mocna vlas davase hudi boj. 
Toli bi u cemu bil 1 vi jos zazreno, 

Opeta vi njemu recite smiljeno : 
Glovika vridna ni lac na svit medju nam, 

Ki stvari sve cini izvarsne, neg Bog sam. 



Svarlia svieli piesnlli* 



Kazalo. 

Ovo listje ka£e pocetke od svieh piesnih. 
A. 

Piesan 

Ah dievojko. duso moja, ka mi s' smarten dala 335 
Ah pravo jeli toj, jeli to pravedno . . .54 
Ah sarce vaj moje, kamo su rici tve . . 375 
Ako bih stvorna ja za tvoj plam goruci . . 281 
Ako cic 'er nosi Ijubav se velika . . .18 
Ako kada srica huda ..... 364 

Ako me nepristav ...... 3l 

Ako me svaki dan to hudje ti moris . .118 
Ako rad tvoga zla gnjiva ma gospodje . . 330 
Ako te na s\it saj smart s drazim razstavi . 153 
Ako um tamrji tvoj nescieni me piesni . .181 
Angelska bi dika vile, ku svit slavi ... 72 
Angelski vas se broj raduj sad i uzivaj . . 425 

B. 

Biese jednome na suncu jur silo . . . 194 

Bili se cin't moglo, da duse grih tvore . , 320 

Biv bredja mnom mati, otide za mir svoj . 160 

Bivsi sad sdruzeni u ljubko mi dilo . . . 43 

Bivsi smart jadna vlas poslana od sgara . . 251 
Bivsi ti ki gledas,, tko je ovo znati rad . .166 

Bivsi vil' liepa ma nemoze bit ino ... 13 

Blago vami o pastiri . . . . . . 145 

Blaze ni vi slipi, koji nevidite .... 302 

Blazeni plam, luk i stril najprie kad meni . 174 

Boze, ki svakoja stvori das u jedan . . . 424 

c. 

Cvite moj, cvit oni varhu gizdavi , . .87 

Cvite moj gizdavi, negnjiv se svis tvoja . , 128 

Cvitnima viencima resit se diem sili . . . 344 



c. 

Cirn misli me znanu njih milu stvar iiule . 
Cim more plivase Leandro u noci 
Cim platu it ptosu sluzenja za moja , 
Cim sreee huda moc- ..... 
Cim svilli s neb.q sgar suncani vie£ni zrak 
Clovife ki reci mo£es se ostar mad . 
Clovice ki tvu \ las nebraniS sgubiti . 
Clovic"e moj ti sviet necini zle volje . 
Clovide uzmi ti, kogt t l jc od volje . 
Clovice zivot t\ oj nedarzi u vaju 
Cuh niekih ja reci jos clowk na svit saj . 
fiuj svak stvar, ka milim zgodi se u viku 







Da ja znam 1 er ono sto riemi ti kazes 


! 271 


Dalee'e piesni vi, dalede radosti . 


, 367 


Dar eekav ljuveni. ki mi doc sve rknja^e 


42 


Da su me snizene mo6'\ sad kriposti 


. 1M 


Da svak cas iz ocih dvi rike nelivam 


. ^33 


Da toli van znane sljes posle na tvoje 


• 222 


Dievojka ja mlada od tizih rodjena . 


. 369 


Doj ma duSo, s k6 sve ginu 


412 



Gizdava ma vilo ..... 


. 202 


Gizdava ma vilo ..... 


. 352 


Gizdava ma vilo, rad koje na sviti 


. 44 


Gledaj, sreco, moga jada .... 


. 144 


Gledaje tvoj ures, vidi se u tebi 




Gospodje hoti oc 


. 114 


Gospodje, tva ljubav velmi me usili . 


57 


Gospodje zestoka, ku cud ma neznaie 


. 60 


Gospodje zivot moj, ku stuzit sam obi a . 


. 158 


Gospoje ljuvenn, ka mi tae omili 


. 73 


Gospoje svih vilah .... 


. 30 


Gospoje svih gospoj . . . 


. 23 


Gospoje svih gospoj, ka tuge moje znas 


20 


Goruei taj tvoj plam Jjubavi neprava 


. 24 


Govori zao jezik, eto hoee rieeima 


. 195 



Pies an. 

. 252 

. 156 

. 137 

. 377 

. 127 

. 138 

. 105 

. 131 

. 303 

. 149 

. 277 



H. 

Hodil sam u vike ovizira druniom ja 

Hod k meni u tihu tko moru dan i noe , 

Hotite pogledat svi sa rnnom umarli . 

Hrabreni brajo moj, ki ricim tvojima 

Hrabreno sarce me larpeci tar pi sve . 

Hlil bih rit ja tvomu razumu naredno 

Hti cut sio t' priaznivi priatelj tvoj sad veli 



I. 

Iduc gorom u prosetu ja dievica mlada . . 336 
I velik da vietar . ...... 214 

Izbrana mladosti, ku rajem svak zove . .19 

Izbrane mladosti, za zledi ueimati . . . 384 

Izbrana nieka vil', za kom mre zivot moj . . 68 

Izbrani cvite moj, ki se cas ma brojis . . 86 

J. 

Jadovni zlece moj, zavidos s kirn biesni . . 107 

Jadi su zl ed stisli, da o6i me suze . , . 408 

Ja, ka bih u njegah razbludnih hranjena . . 398 

Ja ki ti niekada mio bieh tolikoj . 53 

Jaoh, duso ti moja, kojojzi na sviti . . .414 

Jaoh, ovi kako nas sve zivot naS vara . . 318 

Jaoh, tko bi ikad mnil, da oci dvi ljuvene . 294 

\/Ja onu, ku slidju, ostavit odlndim . . . 120 

Ja ti eu svakojc dat slave, ljulJavi, . .83 

Jedan dan setaje po lugu zelenu 50 

Jedan, ki cvileci sve luzi na sviti . . . 175 

Jedan kt konopac nosase za moei . . . 343 

Jedan znan, lslinan i prav duh ljuveni . .242 

Jedan ziv s dva martva dime sam stojase . . 372 

Jedini Boze moj smirno te ja molju . . .418 

Jedna jur liepota s kojom je zdruzena . . 7 

Jedna 'er vil 1 u sieni od duba siedeei . 69 

Jednom se prigodi onaj vil', ku piena . . 159 

Jezdec ja jednome po jednoj dubravi . 148 

Julia neplaka Pompea kruto ta6 . . 37 

Junak mlad sluzeci jednojzi od vilah . . 373 

Jur pojah i cvilih razmirje rat i boj . . 230 

Jur se plam sgasnu vas u tebi ljuveni . . 275 



Piesan. 

. 326 

. 254 

. 426 

. 226 

. 248 

. 121 

. 366 



Hi 

Piesan. 

Kada prav i vierau sluga se postavi : . 286 

Kadgodi gdi pride tve lice pribilo . . . 240 

Kad jucer sred kola vesela pojase . . . 307 

Kad misa skup vidi rece mu priatelju . . 345 

Kad moj plam ljuveni ugasit mogase . . 3l6 

Kad od nas dalek van sunac zrak otide . . 223 

Kad ona izide vesela u slavi .... 322 

Kad pocnem gledati kon tebe gdigod Slav . 334 

Kad pocnem u meni uesreco misliti . . . 346 

Kad se ti ma vito od mene odili . . . 38 

Kad tvoju ljuvenu gdi lipos ja vidju • . 94 

Ka god zvir vieruj jes pod nebom na sviti . 29 

Ka je ovo huda ces, ku cut sad ja rieh . 99 

Kaj se kajuci, kajuci kaj se sve . . . 315 

Kakono vi peele idete sve med taj . . . . 3l 3 

Kako ti zeliti i hotit dobra moc . . . 97 

Kamenu dragi moj, istocne ke strane . . 395 

Kao riba neviSta u morn ka plie . . 332 

Ka pravda jes ovo od rnoci ljuvene . . . 287 

Karonte ki dale privoziS na on kraj . . 201 

Kazuju ovu stvar nam stara vremena . « 200 

Ki razlog jes ovo neka mi sad reku 59 

Ki iivot jaoh ovoj moze se jur zvati . . . 390 

Knjiznide dragi moj, ki mudros slideci , . 173 

Ko je taj, ki moze bez plada sad riti . . 428 

Koliko mudrieh jes, i pomnieh prem ljudih . 380 

Kolje vriedna stvar jedini moj Boze . . . 341 

Konju moj liep harli mot dobro ti sada . , 394 

Kraj rike jedne se z\ir nieka nahodi . . 348 

Kroz misli ke more . . . . . . 396 

Ljubavi ako ti nebude.4 dat pomoc . . . 227 

Ljubavi dobro znaj 'er tvoja sva pala . .170 

Ljubavi, koje vlas na svit se svud slavi . . 9 J 

Ljubavi nemoju vik, da lipSim dobro znaj . 84 

Ljubav ka inocna se toliko govori . > . 312 

Ljubav me siluje, a razlog uzdarzi . . . 243 

Ljuhav me siluje i veli naprid proc . . . 265 

Ljubav me skoncava kroz Ijutu nje silu . . 56 

Ljubim te vilo ja toliko, toliko .... 258 





Piesan. 


Ljuveni nevoljnik kad dobro zudjeno 


. 291 


Ljuven trud satvoril ni te tako blida 


. 104 


Iff 




Ma mila Latinka ljubka t 1 se vidjase 


. 327 


Mati me porodi bez otca, koi sin ja . 


. 370 


Ma vilo neces ti 


. 209 


Me piesni u iemu bivli vara zazieno 


. 436 


Misleei ja nebog od tuzi ljuveui 


. 122 


\T r\r\cf f\ cam orr*rliwtan mir k L ;n ^Vll cai 
xtXII \J tL yJ j all I cUUlo Idll lli li. ion tiJ. un <3 »!V <3o 


. 268 


Mogu se blag zvati gizdava ma vilo . 


. 88 


Molili se ljubavi i cini meni doc 


. 273 


i'ivl U Lli l Cl U UvJL^rX \J IJ-l Ul/UU 11 uun T I • t. 


. 110 


Molju to sada ja, s velikom ljubavi . 4 


255 


^Vfr*T£* co I'pp linrav *i a T'pf^ 7na fjn 7mip 


213 


Mu ruku svom uzam moja yil 1 ljuvena 








Na gram kad stoje od duba Helena . 


78 


Najprie skrovena taj narav od zgori . 


21 


Na lipi tvoj pozor kad tva ces izide 


. 324 


Na ove tamne dni vec ni moc ziviti 


98 


Narav trud, i misal i pamet svu stavi 


. 295 


Na svitu stvar ovu svi ljudi poznaju 


. 279 


Na to me dovede ljuvezau prokleta . 


. 238 


Na tu sam zled dosal 'er ako cviiiti 


. 290 


Na znanje pridrago nastojat svak ima 


. 154 


Nebi li sreco ti koja mi hti riti 


. 309 


Nebivsi dobro vik, spievce moj jedini 


. 155 


Necim Boze moj, da u led postavi . 


. 417 


Neka idu van ini po svitu biago toj . 


15 


Neka se u jadu ...... 


■ 221 


Nemoguc tarpiti vec gnjiva ljuvena . 


. 207 


Nemogu ueg rUi pokli me sad sliSa£ 


. 119 


Nemoj se cuditi ako te nikadar 


. 260 


Nemoj se sad dinit toliko izbrana 


. 276 


Nesreca, koja se sadruii s ljubavi 


. 297 


Neielju imanja na saj svit imati 


14 


Ni'e iSudo u ljubavi . . . . 


. 355 


Ni'edan w dlovik nfednoj viV pod nebi . 


. 92 


Niegda bise danc> nieni .... 


. 356 


Nigda ti oganj moj uehti ja odkriti 


• 81 





Piesan. 


Nikako prokleta smart nece prisLati . 


. 3 88 


Ni na uebu goru svitle zvizde zriti . 


. 403 


Nitko se meu nami necin' vies odvece 


. 379 


Ni triba rnan takoj bivsi to iiuda stvar 


. 205 


Nu pogleda o ljuvezni .... 


. 363 






Boze ljuveni jedini na sviti . 


. 140 


O Boze prisveti ki zives u viku 


. 430 


cvite nemili ki kroz tve zlo dilo . 


. 95 


cvite svih gospoj, koj slike vik nebi 


. 89 


cvite svih gospoj velmi se zovu blag 


74 


cesli skrovena moci zgar velike 


. 198 


Od kosi dva prama, koraljne dve usti 


. 133 


Od moje matere rodi se otac moj 


. 371 


Od mora tuzni rat smir se u vodi 


. 113 


dohro me milo; varh koga na sviti 


. 239 


dube zeleni, blazene tve grane 


. 192 


dubje zeleno meni sad recite 


. 118 


dunjo prilipa, ke vridnos vaj meni 


. 191 


duso ti, koja moz' se raj moj riti . 


. 186 


Od zelje ljuvene o slavo sva moja 


. 28 


gluha ma zmijo ka tvoj sluh dan i noc 


. 232 


gorka ljubavi ...... 


. 33 


O gospoje svih gospojah .... 


. 354 


Oh da bih kako ja vik mogal izriti . 


.i 397 


Oh koliko cesto zaman . . 


. 357 


Oh nemoj toli se nemilo briuuti 


. 319 


Oh vase toj zlato na sto ce dovesti 


\ 347 


Oj ma rajska visnja diko, koju Bog objavi 


. 338 


Oj tamni, priludi, zavidni zlece moj . 


. 368 


Oj vilo, koj sluzu ver-nie neg suzan . 


. 374 


kamenu dragi, vridni miesta istocnoga . 


. 337 


listje me spievno, ko stvori ljuven vaj . 


. 435 


O mocna ljubavi, pokli me tva strila 


. 141 


mocna meu nami neumarla ljubavi 


. 142 


moja jedina gospoje svih vilah 


. 203 


Oni ki piesnima ne samo zvirenja 


. 391 


O piesni vi moje, ke biste stvorene . 


. 434 


pravdo prisvela, o boze jedini 


. 143 


prika zla cesti od hude nesrece . 


. 188 


sieno nesrecna, sto cinis ti vece . 


. 237 





Pies an. 


spievci moji rails ..... 


. 416 


O spievce hrabreni, koga sviet sad sla\i . 


. 169 


O srieco, o smarti, o silna ljubavi 


. V19 


Ostinuv tresem se jako lis na vitru . 


. 321 


stvorce mili moj ki smarti tvom sbrani 


. 119 


O sunce Boga rad boti mi sad riti . 


. 404 


sunce s neba sgar koga zrak jedini 


. 90 


O Sisko razumni, cestiti odvcee 


. 162 


O ti ka po sili doc hotje sad k meni 


. 176 


O ti ka stvor svaki razstvaras na svitu 


. 407 


ti ka s 1 zivot moj, smirno te ja molju 


. 93 


O ti ki buduc hud u svaka tva dila 


. 179 


ti ki ridima oholo besiedec . 


. 150 


tvardi mramore kak od me bolesti 


. 228 


umarli tamni ljudi ..... 


. 433 


usti. o kosi, o sladki pogledu 


. 264 


O varla, nemila, zestoka ljubavi 


. 187 


Ovi dan primili, ki skrati me trude . 


. 49 


vile vi, koje imale cudnu vlas 


. 402 


vilo cestita, ku slavno svak poje . 


. 82 


O vilo ma mila, u koj moc naravi . 


. J 93 


vilo stvorena za moj plam goruci 


. 280 


O vilo ti, koja pod tvu vlas stavi me 


. 157 


O vilo ti, koja sve zives u miti 


. 58 


O vi svi, ki ovdi slisate sad mene 


. 331 


vi svi, ki ste cas od mudrih na sviti . 


. 27 


O vi svi, koji Slav ovdi slisite . 


. 51 


vi svi ljuveni, ki ove slisate 


1 


visnji Boze moj, komu svi na sviti 


. 231 


visnji Boze moj, o Boze jedini 


. 422 


visnji Boze moj, koi si na uebi 


. 423 


O visnji oice moj, kriposti velika 


. 420 


O vismji pozoru, kojemu sunac zrak . 


208 


Ovi ti daju sviet pravedan tere zdrav 


. 185 


Ovo vi u piesni izpisan ljuven boj . 


. 399 


zvizde ljuvene . . . . . 


. 113 


O zvizdo nemila, koj bib dan za suzna 


. 159 


O zviri zestoka hoti mi sad pravit . 


. 272 


P. 




Pakao su me parsi, duh sam ja pakljeni . 


. 329 


Pastir je dobri ovoj, ki za svoj shrauiti . 


. 427 





Piesan, 


Pastir, ki duge dni paii za ljuvena . 


. 48 


Paslir, ki skriva vik sve drage Ijuvezni 


. 46 


Piesnivde dragi moj cul sam tvoj ki 'e vaj 


. 75 


Pladte oci tuzne moje 


. 413 


Plasu od tebe vidil sam gdi stvore 


. 278 


Plav morska svaki das po moru koja gre . 


. 304 


Podnosih s tugami svakoje nevolje 


. 389 


Podnosu zlu boles, nevolju i tugu 


. 362 


Pojuci setaje ...... 


. 385 


Pokli ide sunad zrak ..... 


, 225 


Pokli me izbrani tvoj ures gizdavi 


. Ill 


Pokli me moja 66s ovako skoncala 


. 204 


Pokli me ovakoj svojima nehari 


. 415 


Pokli se na razum jedini na sviti 


. 152 


Pokli se odili . .... 


. 36 


Pokli sam sad sam ja i nitko da mene 


. 400 


Pokli tmas carna taj s kome muk pribiva 


. 219 


Pokli tva huda des stvoriti tad hud vaj 


. 387 


Pokoli huda des i ljubav nemila 


. 247 


Pokoli ma mlados nevoljno sve fuii . 


. 314 


Pokoli nemoze ni pamet ni jezik 


. 269 


Pokoli ti znati 


. 191 


Priatelji moji mili ..... 


. 146 


Priatelji sad seine ove se naravi . . 


. 216 


Priatelju dragi moj, nemoj se duditi 


26 


Priatelju dragi moj, pokoli svis tvoja 


. 220 


Prikriti svoje dni sred ognja bez boli 


. 79 


Pripovis jes nieka, da pastir jednome 


. 126 


Ptica, ka sve leti slobodno po sviti 


. 261 


Ptice se mahnite s ovome rugaju 


. 256 


Putnide, ako kad stvar zeli svarSenu 


. 405 


Putnide Boga rad, pokli te Bog doni 


. 164 


Putnide dragi moj molim te s ljubavi 


. 163 


Putni6e, ki gredes u slavi ljuveni 


. 168 


It 

MM. 




Rad tnuke, kii svaki das stvara gnjiv ljuveni 


. 305 


Rad tebe gospoje vieran ti biv sluga 


. 76 


Rat i mir sladak jes, i gnjiv ki satvara 


8 


Razsardiv ljuveni, ljubav se za svu mod . 


. 108 


Razumom uresen nebivSi bitak tvoj . 


. 339 


Riba ona, ka s trakah osam gre pliudi 


. 217 



Piesan. 

Sad gdi 'e rnartvi dan, ovi t' svit daju moj . 206 

Sad gre noc markla van u trnine od gorah . 4 

Sad iiepo prolitje tih nami vodi dan . . 6 

Sad poznam kroz moj trud o gorka ljubavi . 382 

Sad poznam kroz moj trud o gorka ljubavi . 4 1 

Sad poznam kroz tvu svis, zla zmio od kruga 182 

Sagradih jedan lip u polju perivoj . . • 257 

Sama noc dobro zna u kom sam tuzenju . 293 

Sam idue k zeleni zorome k dnbravi . . 147 

Sarcan gnjiv pra-vo m, da kaze ures tvoj . 288 

§ardjbem mi.tni val sred morske pucine . . 249 

Sgodi fee na svit saj da ljubav vesela . . 22 

Sgodi se nieka, da ona vii jednome . . 70 

Sil' se svak podiozan bit vili na svitu . . 254 

S istnka kad zora otvori bieli dan . . .11 

S jadima suze lik da mogu koi dat . . . 135 

Sladki kuf pribili j 97 

Sladki san me oci kad uzme jur k sebi . . 282 

SlriSti ma, rad koje zivot moj umira . . 2^4 

Slipa zla prnkleta B<>zica, u kojoj . . . 378 

S napravam eudnime bk-se sc jedan dan . . 106 

Soko je cudi ove, svi ljudi toj zn^ju . . 52 

Spievalac stari broj stvar ovu nam poje . .125 

Spila je kamenra, ku sunce nepece . . . 47 

Spovieda nieki glas, da griesi ma vila . . 55 

Spra\ih se v ece krat za tebi izriti . . . 287 

Snd ocih tvojih ti od sviia, ke s' ures . . 96 

Slisnuvsi tihi san dvi zvizde ljuvene . 283 

Strazmce, ki gledas i bljudes studeni . . 66 

S,ri,a • 361 

Suzam se zamuti o vodo studena . . 429 

Svaka iwr zestoka, ka goi je* pod nebi . , 300 

Svak meni govori, tamnice svies stavi . . 16 

Sve moje imanje i bingo na sviti . . . 259 

Sve ut bris imase uz ^uhe svoje grane . . 342 

Sve one misli, ke u sarcu darzab ja . . 274 

Sve vidis patiii zesioke nesrece . . . 292 

S\e zviri od gora • 376 

Svietovne serene, kih je ovdi velik broj . . 409 

Svim zeijam za ain't moe da dodje jur plata . 224 



Piesan. 

Svi oni, ki putuju 35 

Svit je ovi razliki, tko poje, tko cviJi . . 253 



Sismundo ki mile tad piesni ostavi . . . 165 
Sismundo veliki ki spieva skroveno . . .167 

Sto bi imal mukat vo i plakat na svit saj . 263 

Sto je dobra priazan da mene tko pita . . 306 

Sto je ino Ijuvezan, neg jedna na sviti . . 30 1 

Sto se si znande moj, reci mi sad up<av . , 63 

Sto s tobum bit gore moze sad od jada . . 180 

T, 

Tac lipa pastirka viditi bi meni . . .381 

Tac vesel ja reci 353 

Tamnica ni odar, ni'esu ki znat daju . . 262 

Tebi ki s' svemu red, i ki si viecni sam . 421 

Ti hoces, da umrem . . . , . 2>8 

Ti hoce§, da umrem . . . , . 349 

Ti kazeis u svemu, da dobro hoc meni . . 299 

Ti ki si vazda bii od Ijudih tamnilo . . 102 

Ti koi domome sve zives opako ... 62 

Ti koi skrovene u svakomu cvitu ... 85 

Tirsi, ki na sviti pastirah svieh je das . 21 1 

Ti sne moj bbizeni sne dragi i mili . . . 210 

Tko dobro sve bude ljubljeno zgubiti . . 190 

Tko hoce u miru provodit zivot svoj . . 266 

Tko je tad nesviestan na svitu od Ijudih . . 101 

Tko mi ce jaoh dati od suzah tuj pomoc . 401 

Tko ni'e pediepsan za svu zled kroz ljubav . 3 1 X 

Tko stan svoj, za u tudj po6, ostivi na sviti . 360 

Tko vele o smarti sve misli na svit saj . . 285 

Toliko da sminje 212 

Toliko na nebi ni svital sunac zrak ... 25 

T diko velmi jes ...... 35 

Toliku ja rados u lieu u tvomu . . . 392 

Tuzna je na§a ces ljuveni ovdi stav , . 64 

Tva druzba prihuda koju si stvorda . . . 270 

Tvoje me diijenje, koje ti sad spravi . . 39 



u. 






x les an . 


Xj boju sto junak gore se snebiva 


41 


TJdare Ijuveue pra^o se svud pravi . 


67 


U gori dub jedan. ki zile tvard ima 


184 


Ubitju pticu ja i stavlju pod zatvor 


"77 


Umio bill .vilo ja 


^ 1 


XJ ovomu c^oviku clovice nepravi 




U ovomu zivotu tko kratkoui na sviti 


ioz 


U paklu nahodi stvar se ova neumarla 


. 1"23 


IJ polju gdi cvitje razliko sve cvata . 


. 328 


U putu za moj vaj sreksi se sastavi 


. 109 


U ruci tko darzi od pravde vridui mac 


. 264 


11 t<^K*-» c i ri 1 1 r\ m t\f* nfp ry\ c jn •» r f i nrnciti 

\J It JJC j d 4 \ ' ^ O 5UI<II l! ^Jl U5HI • 


237 


XJ toll pltini vclik. &uju. sc ^joriti 


17 


• 117 in ipn nAtnii Oil li'it^i unvana 

UilU Jctlli'iiUiU. Ull Aid La l/.Ul-dLl'i „ 


296 


Tl7n *i m <;p ti Rrttja ri*» on ifii n o i j m a i 
UiUalli 5C U tfUcdy U d til U3 JJld.\l liiUf 


323 


V. 




• 

Vaj mem nebogu, zivot rui sve veue 


1 OO 


Vaj tko bi ikad mnil . , . 


ODD 


Vazda cu vrirue ja i miesto hvaliti 




Vazel biii bio ja s uzdasi na sviti 


Q I 1 


Vazel bih da meni me dobro butles rec . 




Vazmi sviet ovi moj, ki ti cu sad riti 


. 229 


Vece krat na gori viilju og«Hnj gonti . 


298 


Vec nevieru] t^itoj laii , 4 , 


.14 4 

. 41 1 


Vel ko prem velje na ovi dan hvaljeni . 


1 30 


Veselo iivijab ja u zelji ljuveni . 


196 


Vidi se podili, da barzo jur prodje 


. 215 


Vidiv te toliko oganj me izgori . , 


235 


VidjU sad zh ures tvoj o mila ljubavi , 


4 1 C 


Vidju sto jezikah, gdi na me zlo prave 


. 310 


VI If fit CvaL nip i 1 1 p n A i >p 


n i 


Vila, kojoj ni'e slik^ . . ~. 


. 359 


Vdo, ako za luda krozi te duh pati 


. 38/ 


Vilo, ka na svt saj gizdaS se toliko 


. 40H 


Vilo, ka tve blude na miesto zlo stavi 


. 61 


Vil 1 ona, ka tiri jadovni moj stupaj . 


. 132 


Vil' zeli tac rnu zled .... 


32 


Vlas tvoga uresa vede me nevodi 


. 383 



z. 



Piesan. 



Zangle grad bi koi vilu da, ka mene . . 3 

Za niekoni jur goroni livada gdi stase . . 40 

Za skratit caoje dni, gospoje svih vilali . . 71 

Za sve da istu tnir nigda ga iznaci . . . 245 

Za sve da sunce sgar kad bude iziti . , 12 

Za sve 'er je ma boles toliko velika ^ . 393 

Za\idnik niekoi sve buli ine piesni . . . 171 

Zavidni zlece nioj, komu zla nenavis , . 172 

Za\i(!nos jadni cerv u tcbi vidi se . . 104 

Zemlja. koj zimnji blad sievera lis svenu • 5 

Zle li su postale na svitu sad zloce . . 100 

Zlo ti snm jadovan vaj meni nebogu , .112 

Zmij dobro Zoile moj s kim navis sve slove . 193 

Znaj vilo 'er ako dieliv se ostanu . . . 350 

Znan lupez it di£e pieneze svaki dan . .124 

Znate li ljuveni zasto se spovida . . . 3?5 

Zoile tatnni moj. ki lazuc sve hiais . . . 178 

V 

z. 

Zeleci ja smart priat rad tuge ljuveoe . . 250 

Zelec se obiesit j-d*n skup Iakomac . . 3-10 

^estoku ja li se tierati stavih zvir . ■ 139 

t,\\ol nas\ ki na svit podloien jes sreii . . 267 

Zivotu nemili, pun svake nesreee . . . 161 



VRIDNOMU 

SVAKOM KRIPOSTI UZVISEXOMU GOSPODLN'U 

I>Ii\KU ItVYJIYI. 

^faroje Iff azibradie odgovor cini. 

Dieii se zavrela tve rike ljuvene 

Ljubav tva Tesela i dodje do mene. 
S kriposnim knjigami, sloziv ih u piesan ; 

Vridnos tva meu nami s kih ce bit noc i dan. 
Znam kripos i svoj glas neda mi ociti. 

Zac tvoja svitla cas, svitlostju tac sviti, 
Da mnoge tamnosti nasega jezika 

Prosvitli zadosti, da ce sjat do vika* 
Nu velja priazan, priatelju dragi moj. 

Kojom se zavezan nahodim tolikoj ; 
Da uzla (stvar koja) nece moe do vika 

Razdrisit necu ja, ni manje smert prika, 
Toj zelec da i ja u pored s tvojime 

Uzrocim, da prosja, i tarpi me irae. 
Tezko je breme toj, ko vridnos tva prosi, 

Piesnivce dragi moj i hoce da nosi, 
Slavica od vrana, zac ni moc pritvorit, 

I zemlja pusiana nemoze plod plodit; 
U dugo zac vrime zgodit se toj bude, 

I svoje da ime tkogodi zabude- 
Ti zudis ljuveno toj dobro vidju ja, 

Da zlatom takmeno ardjavo gvozdje sja. 
Rieti cu ovu stvar, ako je sto bi!o, 

U mene ikadar sve se je zgubilo- 
Za tiezim pak, piesni nie nacin da tvori, 

Tko zive s boljezni, i koga plac mori; 
Kako ja, ki vece nisam moj. nisam aiv, 

Koga su nesrece satarle, i gork gnjiv ; 



U komu ni reda, u komu zdravja ni, 

Ki sve smart pogleda nemilo, ka mu ckni. 
Od moje nesrece necu ti vec pravit, 

Za mir tvoj u smece i sarce nestavit; 
Jer kad bib nevolje izrekao stoti dil, 

Ku ja znam najbolje, nitko bi nesuzil. 
A sto me razum tvoj u piesneh sad slavi, 

Govore, da znam toj u bilju i travi. 
Ke sunce daz plodi na zemlji a s nebes, 

U koih dohodi toliko vridna ces. 
Ter uz toj naravi otajna hoc da znam, 

I hoces ljubavi da tvojoj odviet dam. 
Znam dobro, da ganu ijubav te ma na toj, 

Ka hoce, da stanu gdi mudrih stoi broj ; 
Hoteci stvar malu veliku ucinit, 

I dat joj pohvalu, toj mogu procinit. 
Razum tvoj dohita sve stvari zlamene, 

Ne samo sto pita za Ijubav sad mene. 
Ter da ja reku, sto o tomu govore; 

Prilit bi bilo tu vode malo ii more. 
Zoves me na dvor tvoj* sazidan na vodi, 

Gdi plavi velik broj avakoj dohodi, 
I morske gdi vile pjesni ti spievaju, 

I ke te tac mile, da zives u raju. 
A sve toj : jer tvoja vridnos hoce i zudi, 

Da se pamet moja na pjesni probudi. 
Ako t' su boljezni, zov me da se bolim ; 

A nemoj na pjesni (velmi te sad molim). 
Za6 spievat nije mi moc , kako ti od zgar rih : 

U meni nie moc , neg sam pun tuga svih. 
INajposli posla mi tva vridnos lis bio, 

Koi sam suzami za rados primio. 
Kraljt-vi i cari, ke slju tiem ke mile 

Za vriedne ke stvari hitro milos da dile. 
Neka tuj pitajU, sto sarce njih zudi 

Toj, da se piadaju htinja njih i trudi. 



Hvala ti velika na tojzi milosti, 

Koj da je prilika rieti mi nie dosti. 
Za to t' ja stvar inu ni zelim. ni pitain, 

Neg milos jedinu, koj zivot obitam ; 
Da u njoj nepristav do sada kako je, 

Uzdarzis mu ljubav, i stvari sve moje. 
Ako po sreci zgodi se kadgodi^ 

Da budem ja steci koi dio slobodi, 
Sarce me skroveno u djela ocita, 

Dati ce ljuveno, sto t' stidom obita. 

tldgovof Gospodin Binku Raiifini Frano 
liUkarevic. 

Nie slicno, da mene glas tvoje kriposti, 
Stavlja meu hvaljene druzbe od vridnosti, 
Buduc ja (dragi moj) tamne svim naravi, 
Ne kako za urn svoj pjesan me tva pravi. 

Slicno jes, i zudi saree me, da ric tva, 
Od slavnih kih ljudi slavnu cas pripiva : 
Neka t' ti'm viecni glas vik slove na svit saj, 
Kad onim podas cas, kim se cas prosi taj. 

I neka tve ime na tamne dni ove 

U svako jur vrime slavome njih slove. 
Ako li jos uz toj, rad dobre naravi, 

I mene razum tvoj za mu ces proslavi. 
Ja cu tim rad zivit, i mu ces hvaliti ; 
Nu ce tva hvala bit slavom sva na sviti. 

Giospotfinu Franu I.ukarevicu odgovop uciui 
po ski ad u od rieci. 

Medju sve ljuvene izbrane mladosti, 
Budnci hvaljene u tebi mudrosti ; 
Svih spievac vridni br«»j, koi se znan pravi, 
Pravo je, da glas tvoj hvaljeno sad slavi. 



Tim se um moj trudi, u pjesni " ke spiva, 
Vik zelec, meu ljudi : tva slava da e ziva ; 
Er pravo jes tim cas, da stvara svaki kraj , 
Ki mudros svaki cas, uce nas na svit saj. 

Tva kripos meu kime najparva sad slove 
Zasve er se toj brime pritezko svim zove. 
Nu u cem, sto nepokoj tvardji moc tva spravi, 

To vise glas ce tvoj slupiti u slavi 
I to ces vec zivit u casti cestui, 
Sve vike ka ee tr bit hvaljena na sviti. 

Istoitin Go§p. Iiiikarevicu odgovor po istieh 

Fie cell. 

Nebuduc kon mene niedne znaj, kn'posti, 
Kako cu bvaljene moc spievat vridnosti, 
Knjiznice dragi moj hrabrene naravi, 
Koga svak za ures svoj za svoga vik pravi, 

1 zeli, i zudi, znajuc er mudros tva 

Pravo jes, meu ljudi da se svud pripiva, 
Kim sam ti moz dat gias od slave na svit saj, 
U tebi bivsi cas izvarsna svitla taj ? 

1 mogu njib ime tve pjesni, ne ove 

Cint, dugo da vrime hvaljeno svud slove, 
I moje jos uz toj, takoj dar naravi 

Kriposno taj um tvoj svarseno proslavi ; 
Neka grad nas zivit, i tobom hvaliti 
Moze se, a tvoj bit glas viecni na sviti. 

LJUDI mudri vazda na jedan nacin stoje, 
A dobra ptica i u zio brieme poje. 



I koga larg hrani, o targu govori, 

A RANJEiN o rani, koja ga sve mori. 



Deacidified using the Bookkeeper process. 
Neutralizing agent: Magnesium Oxide 
Treatment Date: Nov. 2006 

PreservationTechnologies 

A WORLD LEADER IN PAPER PRESERVATION 

1 1 1 Thomson Park Drive 
Cranberry Township, PA 16066 
1724) 779-2111 



